Дата документу 04.08.2020 Справа № 336/7971/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №336/7971/19        Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.
Провадження № 22-ц/807/2234/20        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» серпня 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Волчанова І.М..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2020 року про відмову у забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Капшурова Юлія Валеріївна, про визнання недійсним договору дарування, 

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Капшурова Ю.В., про визнання недійсним договору дарування.
Просив визнати недійсним договір дарування домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 29 липня 2017 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Капшуровою Ю.В., реєстровий номер 625.

ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити ОСОБА_3 укладати будь-які договори (правочини) щодо об`єкту нерухомого майна – домоволодіння АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішення суду у даній справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на обґрунтованість заяви про забезпечення позову, відсутність ризиків порушення прав відповідача, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову постанову про задоволення заяви шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти правочини щодо відчуження домоволодіння АДРЕСА_1 до набуття законної сили рішенням суду у даній справі.

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що доводи позивача ґрунтуються на припущеннях, позивачем не доведено існування реальної загрози невиконання можливого рішення суду та його наміру відчужити вказане домоволодіння, позиція позивача ґрунтується лише на перебуванні в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя справи №336/6806/17 про стягнення з ОСОБА_2 боргу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено, яким чином порушено його право та які підстави для забезпечення позову у визначений позивачем спосіб, спір між сторонами виник щодо стягнення заборгованості за договором позики, домоволодіння не є предметом іпотеки.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Капшурова Юлія Валеріївна, про визнання недійсним договору дарування домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 29 липня 2017 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Капшуровою Ю.В., реєстровий номер 625.

Окрім того, ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити ОСОБА_3 укладати будь-які договори (правочини) щодо спірного домоволодіння.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Адекватність заходу забезпечення позову визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. 

З урахуванням викладеного, спосіб забезпечення позову, обраний позивачем, прямо передбачений чинним законодавством та відповідає позовним вимогам, є співмірним, необхідним і достатнім для забезпечення виконання можливого судового рішення, а невжиття заходів забезпечення позову в разі його задоволення може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зазначаючи про те, що позивачем не вказано, яким чином порушено його право, спір між сторонами виник щодо стягнення заборгованості за договором позики, домоволодіння не є предметом іпотеки, суд першої інстанції фактично вдався до оцінки обставин, які мають значення для справи, в той же час цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питання про забезпечення позову перевіряти зазначені обставини, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

В той же час колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність конкретизації, які саме договори (правочини) є необхідним заборонити вчиняти ОСОБА_3 , може призвести до обмеження права відповідача на користування та володіння вказаним нерухомим майном.

Враховуючи, що між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна, а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , беручи до уваги заявлені позивачем вимоги та вид забезпечення позову, який заявник просить застосувати, колегія суддів з урахуванням розумності, співмірності, обґрунтованості, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає за можливе частково задовольнити заяву ОСОБА_1 та забезпечити його позов шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти правочини щодо відчуження вказаного нерухомого майна.

Одночасно колегія суддів вважає необхідним роз`яснити ОСОБА_3 право на звернення до суду у порядку вимог ст. 158 ЦПК України з мотивованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2020 року про відмову у забезпечення позову у цій справі скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.
Заборонити ОСОБА_3 вчиняти правочини щодо відчуження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . 
В іншій частині заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 06 серпня 2020 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова