УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/3754/18 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М. 
Категорія 16 Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року 
Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Григорусь Н.Й.,
суддів                                         Галацевич О.М., Микитюк О.Ю. 
секретаря судового засідання Бірюченка Д.А. 
розглянувши  у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/3754/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Житомирська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 08 січня 2020 року, ухвалене суддею Лєдньовим Д.М. у м. Житомирі,
встановив:
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у власності її батька ОСОБА_4 за життя було 50/100 ідеальних частин житлового будинку та земельна ділянка площею 0,0500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка загальною площею 0,1182 га за вказаною адресою на праві користування.
Відповідач ОСОБА_3 є власником 50/100 частин даного будинку та Ѕ частини земельної ділянки за вищевказаною адресою. 
Після смерті ОСОБА_4 власником 43/100 будинку та Ѕ частини вказаної земельної ділянки згідно свідоцтва про право власності за законом стала позивач, відповідач ОСОБА_2 успадкувала 7/100 ідеальних частин вказаного житлового будинку та Ѕ частину земельної ділянки.
Оскільки у добровільному порядку відповідач ОСОБА_2 відмовляється укладати угоду про порядок використання та розпорядження земельною ділянкою, позивач ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з даним позовом та просить встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,1182 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками будинку, а саме: між нею та відповідачем ОСОБА_2 
08 січня 2020 року Богунський районний суд міста Житомира ухвалив рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив. Встановив порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,1182 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками будинку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_2 , та ОСОБА_2 , прож. АДРЕСА_3 , у відповідності до варіанту № 1 (додаток 2) визначеного судовим експертом згідно судової земельно-технічної експертизи № 422/19 від 24.04.2019 (як невід`ємний додаток до рішення), та:
виділив ОСОБА_1 в особисте користування земельну ділянку загальною площею 0,1017 га - діл № 1 + діл № 2 (червоний колір), тобто 0,0940 га + 0,0077 га = 0,1017 га.
Ділянка № 1 - 0,0940 га - лінія розподілу ділянки проходить по точках: 1-13-14-15-16-17-18-19-1 = 0,0940 га і на плані ділянку позначено червоним кольором зі сторонами: 50,39 м - 18,49 м - 10,01м - 8,39 м - 12,00 м - 19,70 м - 2,64 м - 23,57 м.
Ділянка № 2 - 0,0077 га - лінія розподілу проходить по точках: 1-2-3-4-5-6-6а-12-1 = 0,0077 га і на плані ділянку позначено червоним кольором зі сторонами: 3,30 м - по стіні будівлі - (2-3-4-5) - 1,22 м - 6,28 м - 14 м - 5,55 м.
Виділив ОСОБА_2 в особисте користування земельну ділянку площею 0,0165 га - діл № 3 - синій колір.
Ділянка № 3 - 0,0165 га - лінія розподілу проходить по очках: 11-12-6а-6-7-8-9-10-11 -= 0,0165 га і на плані ділянку позначеного синім кольором зі сторонами: 10,30 м - 14 м - 6,28 м - 1,00 м - 2,40 м - 0,50 м - 12,30 м - 17,70 м. 
Не погоджуючись із вказаним рішення суду, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та у задоволенні позову відмовити. У доводах апеляційної скарги вказує, що районний суд грубо порушив її процесуальні права, оскільки про розгляді справи вона повідомлена не була, а місце проживання та реєстрації змінила ще у 2015 році з адреси: АДРЕСА_3 на адресу: АДРЕСА_1 .
Зазначає, що районний суд не вірно застосував до вказаних правовідносин норми діючого Земельного кодексу України (ч. 4 ст. 120), оскільки застосуванню підлягали норми земельного законодавства, яке діяло на момент смерті батька ОСОБА_4 , відповідно до яких при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. У зв`язку з цим, висновки проведеної на підставі діючого земельного законодавства судової експертизи не повинні були братись судом до уваги.
Суд також не взяв до уваги, що відповідачу ОСОБА_2 у 2013 році рішенням Житомирської міської ради надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,1182 га за адресою: АДРЕСА_1 .
Правом на подачу відзиву інші учасники справи не скористались.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного висновку.
Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції правильно виходив з того, що сторони є співвласниками домоволодіння, тривалий час не можуть добровільно вирішити питання користування земельною ділянкою, а тому з урахуванням заявлених вимог необхідно встановити порядок користування земельною ділянкою між сторонами. 
Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке згідно приписів п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, і законодавець не пов`язує настання таких наслідків із неправильним вирішенням справи.
Так, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_2 про час і місце судового засідання відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 надала копію паспорта, відповідно до якого 17 червня 2015 року знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 . Судові повістки направлялись ОСОБА_2 за вказаною адресою і жодна не була нею отримана. В порушення ч. 6 ст. 187 ЦПК України районний суд не звернувся до відповідного органу реєстрації щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
Тому суд першої інстанції порушив права відповідача та не створив рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду і до реалізації та захисту їх прав, що є частиною гарантій справедливого правосуддя. 
Оскільки наслідки порушення вказаних норм процесуального права є безумовною підставою для скасування судового рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції - скасуванню із ухваленням нового про задоволення позову ОСОБА_1 .
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 5-6).
Спадкоємцями на належне йому майно є його діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна позивач ОСОБА_1 є співвласником 43/100 частин у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить 7/100 частин даного будинку. 
З рішення Житомирської міської ради № 970 від 01 березня 2018 року вбачається, що загальна площа земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якої громадяни звернулись із заявою про затвердження технічної документації, становить 0,3043 га.
Відповідно до рішення Житомирської міської ради № 977 від 20 серпня 2015 року ОСОБА_1 надано дозвіл на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки а адресою АДРЕСА_1 площею 0,1182 га. Згідно рішення Житомирської міської ради № 556 від 30 травня 2013 року ОСОБА_2 також надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,1182 га за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками в розмірах по Ѕ частин земельної ділянки площею 0,0500 га з кадастровим номером 1810136300:10:076:0026 за вказаною адресою. У зв`язку з відсутністю згоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,1182 га, яка становить залишок від загальної земельної ділянки площею 0,3043 га з урахуванням наявних прав власності та користування співвласників, ОСОБА_1 звернулась в суд з даним позовом.
Належні відповідачу ОСОБА_3 на праві власності та оренди земельні ділянки є окремо визначеними, на праві власності оформлено 50/100 частин будинку, тому вимоги до ОСОБА_3 не пред`явлені.
Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 16 січня 2019 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу (а.с. 58-59).
Висновком експерта № 422/19 від 24 квітня 2019 року наведено три варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,1182 га, за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток у праві власності на будинок ОСОБА_1 (43/100) та ОСОБА_2 (7/100) (а.с. 68-93).
У ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно із ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Нормами ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини.
Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. (ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України)
Статтею 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально.
Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Власники земельних ділянок та землекористувачі мають право, серед іншого, самостійно господарювати на землі, споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права власників земельних ділянок та землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. (ст. 90, 95 ЗК України).
Власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон (ст. 91, 96 ЗК України).
Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).
Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).
З загальними правилами, встановленими ч. 1, 2, 3 статті 120 Земельного Кодексу України (що діяли на час набуття сторонами права власності), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. 
У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.
Частиною 4 вказаної статті передбачено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на будівлю, споруду.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 358 ЦК України).
Зазначені положення щодо користування власністю застосовуються і до майнових прав на майно (зокрема, права користування земельною ділянкою).
Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак, у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (ч. 5 ст. 319 ЦК України).
Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування та розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстави відсутні, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.
Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 15.05.2017 у справі № 6-841цс16 та від 01.11.2017 у справі № 6-2454цс16, та підтверджені постановами Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 759/16282/14-ц та від 26.03.2020 у справі № 666/897/16-ц
Як зазначалось вище, у справі проведено судову земельно-технічну експертизу.
Висновком експерта № 422/19 від 24 квітня 2019 року наведено три варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,1182 га, за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток у праві власності на будинок ОСОБА_1 (43/100) та ОСОБА_2 (7/100) (а.с. 68-93).
Найбільш доцільним і відповідним нормам законодавчих та підзаконних актів є встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом № 2 (додаток 3) вищевказаного висновку земельно-технічної експертизи, за яким сторони користуються земельними ділянками, що відповідають їхнім часткам у праві власності у домоволодінні, права співвласників домоволодіння щодо користування нерухомим майном не порушуються. Обидві сторони мають безперешкодний доступ до своїх частин земельної ділянки та домоволодіння.
Також за вказаним варіантом вбачається можливим проїзд обох співвласників до виділених їм частин земельних  ділянок, розташованих у глибині двору, який є достатнім за площею для руху транспортних засобів, сільськогосподарської техніки, що значно мінімізує конфліктні ситуації між сторонами та дасть можливість дотримуватися правил добросусідства.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення Богунського районного суду міста Житомира скасуванню, з ухваленням нового про визначення порядку користування земельною ділянкою шляхом встановлення його згідно до варіанту № 2 (додаток 3), визначеного судовим експертом згідно судової земельно-технічної експертизи № 422/19 від 24.04.2019 (як невід`ємного додатку до рішення).
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2  задовольнити частково.
Рішення Богунського районного суду міста Житомира від 08 січня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,1182 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками будинку ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 (прож. АДРЕСА_1 ), у відповідності до варіанту № 2 (додаток 3), визначеного судовим експертом згідно судової земельно-технічної експертизи № 422/19 від 24.04.2019 (як невід`ємний додаток до рішення), та:
виділити ОСОБА_1 в особисте користування земельну ділянку загальною площею 0,1017 га - діл. № 1 + діл. № 2 (червоний колір), тобто 0,0940 га + 0,0077 га = 0,1017 га.
Ділянка № 1 - 0,0940 га - лінія розподілу ділянки проходить по точках: 1-12-13-14-15-16-17-18-1 = 0,0940 га і на плані ділянку позначено червоним кольором зі сторонами: 50,39 м - 18,49 м - 10,01м - 8,39 м - 12,00 м - 19,70 м - 2,64 м - 23,57 м.
Ділянка № 2 - 0,0077 га - лінія розподілу проходить по точках: 1-2-2а-2б-10-11-1 = 0,0077 га і на плані ділянку позначено червоним кольором зі сторонами: 3,30 м - 5,36 м - 1,40 м - 9,70 м - 6,14 м - 15,85 м.
Виділити ОСОБА_2 в особисте користування земельну ділянку площею 0,0165 га - діл. № 3 - синій колір.
Ділянка № 3 - 0,0165 га - лінія розподілу проходить по очках: 2-3-4-5-6-7-8-9-10-2б-2а-2 = 0,0165 га і на плані ділянку позначеного синім кольором зі сторонами: по стіні будівлі - (2-3-4-5) -2,22 м - 2,40 м - 0,50 м - 12,30 м - 11,56 м - 9,70 м - 1,40 м - 5,36 м.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
        
 Головуючий Судді

Повний текст виготовлений 14.08.2020