УХВАЛА        
 
25 серпня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 598/196/18
 
провадження № 61-11797ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М.,                 Кузнєцова В. О.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Фльорківом Олександром Володимировичем, на постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточнення ціни позову, просила визнати за нею право власності на: 
1)     автомобіль марки «RENAULT MAGNUM 440», 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований за                           ОСОБА_2 04 листопада 2015 року;
2)     напівпричіп марки «KOGEL SN 24», 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , який зареєстрований за ОСОБА_2 21 липня               2012 року.

 

Рішенням Збарського районного суду Тернопільської області від                           16 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.
У порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «RENAULT MAGNUM 440», 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_2 04 листопада 2015 року; напівпричіп марки «KOGEL SN 24», 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , який зареєстрований за ОСОБА_2 21 липня 2012 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 8 285 грн у рахунок компенсації різниці вартості часток у спільній сумісній власності подружжя.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2018 року. 
 
Місцевий суд, задовольняючи позов ОСОБА_1 , виходив з того, що спірні автомобіль з напівпричіпом є спільною сумісною власністю подружжя, а тому їх частки при поділі є рівними.
 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 09 липня 2020 року апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Збарського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у подружжя спільних коштів для придбання спірного рухомого майна як у 2012 році, так і у 2015 році. Зазначені транспортні засоби придбані  ОСОБА_2 за власні кошти для здійснення підприємницької діяльності і є його особистим майном.
 
У серпні 2020 року представник  ОСОБА_1 - адвокат                            Фльорків О. В. звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 липня 2020  року,  в  якій  просить  скасувати  оскаржуване  судове  рішення  та 

залишити в силі рішення Збарського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2019 року.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на       01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята 
статті 19 ЦПК України).
 
Апеляційним судом встановлено, що згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 671/672/673/674/18-22 від 11 вересня 2018 року ринкова вартість транспортних засобів на день проведення експертизи становить:

 
- автомобіля марки «RENAULT MAGNUM 440», 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 - 326 140 грн;
- напівпричіпа марки «KOGEL SN 24», 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 - 77 844 грн.
 
Ціна позову у цій справі становить 403 984 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 250 = 525 500, 00 грн).
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Зазначена справа не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
 
При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті             392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням наведеного, оскільки представник  ОСОБА_1 - адвокат Фльорків О. В. подав касаційну скаргу на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, а Верховним Судом не встановлено обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягало б касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Фльорківом Олександром Володимировичем, на постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.
 
Судді:	В. С. Жданова  	
 	В. М. Ігнатенко  	
 	В. О. Кузнєцов