Головуючий І інстанції: Старосєльцева О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 р. 	Справа № 520/1473/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2020, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.03.2020 по справі № 520/1473/2020
за позовом             ОСОБА_1  
до            Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року ОСОБА_1  (надалі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якій просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській обл. які полягають у виплаті лише 50% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 з 01.01.2018 та лише 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2019; 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській обл. перерахувати та виплачувати пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 однією сумою; 
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській обл. нарахувати та виплатити компенсацією за несвоєчасну виплату пенсії з 01.01.2018 згідно з постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 без урахування постанови КМУ № 649 від 22.08.2018.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 березня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській обл. які полягають у виплаті 75% суми підвищеної пенсії ОСОБА_1 , визначеної станом на 01 березня 2018 року за період 05.03.2019-03.09.2019.
Зобов`язано ГУ в Харківській обл. провести виплату пенсії ОСОБА_1 , за період 05.03.2019 -03.09.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, з нарахуванням компенсації згідно з Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 та з врахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням засад верховенства права та вимог матеріального і процесуального права, на надання доказам та поясненням відповідача наперед встановленої сили, з невмотивованим відхиленням доказів та доводів позивача, які не піддавались всебічному, повному та об`єктивному дослідженню, просив скасувати рішення Харківського  окружного адміністративного суду від 04.03.2020 задовольнити позовні вимоги в цій частині.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції помилково застосував до виплати сум перерахованих пенсій положення постанови Кабінету Міністрів України №804 від 14 серпня 2019 року«Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»  ( далі – постанова КМУ №804) та обмежив виплату пенсії  до 03 вересня 2019 року. Зазначає, що вказана постанова КМУ №804 не відповідає Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року ( далі – Закон №2262), оскільки нею встановлено відсоткове зменшення виплати пенсій та поетапність виплати підвищення до пенсії, що звужує зміст вже існуючих його прав. Зауважив, що мав "законні сподівання" отримати пенсію у збільшеному розмірі після перерахунку її розміру, а отже обмеження щодо строків та розмірів виплати сум доплати до пенсії за 2018-2019 роки, передбачені постановою Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (в редакції чинній на час спірних правовідносин) від 21.02.2018 р. №103 (далі по тексту - постанова КМУ №103), не можуть бути застосовані. З посиланням на рішення Європейського суду з прав людини зазначає про помилковість відмови суду першої інстанції у задоволенні вимоги про виплату різниці з недоплати однією сумою та вказав, що вимога в цій частині підлягає задоволенню. Просив звернути увагу на правовий висновок з приводу застосування ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», викладений Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 336/4675/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17 та від 03.07.2018 у справі №521/940/17.
ГУ ПФУ в Харківській обл. у відзиві на апеляційну скаргу зазначило, що апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №520/1473/2020 залишити без змін в оскаржуваній частині. Зазначає, що відповідач, як територіальний орган виконавчої влади, у своїй діяльності керується нормами чинного законодавства, з урахуванням якого і здійснювався перерахунок пенсії позивачу. В частині підтвердження правильності висновку суду першої інстанції про обмеження виплати пенсії позивачу датою 04.09.2020 посилається на висновки, викладені у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2020 у справі №520/12982/19. Водночас, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, сформовану у постанові від 11 липня 2018 року у справі №487/6923/16-а, вважає, що позовні вимоги щодо компенсації втрати частини доходу не підлягали задоволенню з огляду на їх передчасність.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України), справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Судовим розглядом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у лавах Міністерства оборони України та 18.10.2016 був звільнений з посади техніка взводу забезпечення В/Ч НОМЕР_1 .
Позивач перебуває на обліку ГУ ПФУ в Харківській обл.  та отримує пенсію за вислугу років призначену з 01.06.2017 згідно із Законом №2262.
Розмір призначеної вперше пенсії станом на 01.06.2017 складав 68 % грошового забезпечення, виходячи з вислуги років - 26 років, про що вказано в протоколі призначення пенсії ГУ ПФУ у Харківській обл. (а.с.7)
ГУ ПФУ у Харківській обл., відповідно до постанови КМУ №103 проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018 на підставі довідки уповноваженого органу, одночасно з цим встановлено виплату пенсії з 01.01.2018 у розмірі 50%, з 01.01.2019 у розмірі 75% та з 01.01.2020  у розмірі 100% підвищення, відповідно до протоколу перерахунку пенсії від 10.07.2018 /а.с.8/.
Листом від 28.01.2020 ГУ ПФУ у Харківській обл. у відповідь на звернення представника позивача вказало, що перерахунок пенсії позивачу проводиться  відповідно до постанови КМУ №103. Виплата перерахованої пенсії проводиться у встановленому розмірі та з 01.01.2018 у розмірі 50%, з 01.01.2019 у розмірі 75% від підвищення пенсії. На виконання  постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» від 24.12.2019 № 1088, з 01.01.2020 виплата пенсій, призначених згідно із  Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», до 1 березня 2018 року та перерахованих з 1 січня 2018 року, здійснюється з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.   Підстави для компенсації втрати частини доходу відсутні./а.с.6/
Не погодившись з діями відповідача щодо зменшення розміру пенсії за рахунок виплати з 01.01.2018 у розмірі 50%, з 01.01.2019 у розмірі 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року, та вбачаючи наявність підстав для зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити  (з урахуванням раніше проведених виплат) 100 % суми підвищення пенсії з 01.01.2018, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.
Відмовляючи частково в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що вимога про виплату різниці з недоплати пенсії однією сумою суперечить як приписам ч. 2 ст. 19 Конституції України, так і положенням статті 55 Закону №2262. Суд першої інстанції також дійшов висновку, що запровадження відповідачу заборони керуватись нормами постанови КМУ №649 від 22.08.2018 призведе до створення перешкоди у виконанні рішення суду про проведення платежів за пенсією.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, а позивач фактично оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон №2262.
Згідно із приписами статті 63 Закону №2262 усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Відповідно до пункту 1 постанови КМУ №103 визначено: перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Відповідно до пункту 2 постанови КМУ №103 (в редакції чинній на час спірних правовідносин) виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 р.
Виплата перерахованих пенсій здійснюватиметься поетапно починаючи з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р.  - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 р.
Органи Пенсійного фонду здійснюватимуть перерахунок пенсій на підставі довідок про складові оновленого грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, які будуть видані відповідними міністерствами та відомствами.
Отже, нормативний підхід до розуміння норм права, що регулюють відносини перерахунку і виплати пенсій на умовах норм Закону №2262 дає можливість зробити висновок, що зі зміною правового регулювання підстав проведення перерахунку пенсії Кабінету Міністрів України делеговано право встановлювати умови, порядок та розміри пенсійних виплат при перерахунку пенсії військовослужбовців, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з функціями Уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.
Однак, колегія суддів зауважує, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 р. у справі №826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правого акту протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 залишено без змін.
Отже, з 05.03.2019 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 набрало законної сили і відповідно з 05.03.2019 пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є нечинними.
Відповідно до частини другої статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Колегія суддів зауважує, що на момент перерахунку пенсійним органом пенсії позивача з 01.01.2018 постанова КМУ №103 була чинною та не скасованою, відтак, дії відповідача щодо проведення перерахунку пенсії за рахунок виплати 75% суми підвищення пенсії з 01.01.2018 до 05.03.2019 не можуть вважатися протиправними, оскільки такий перерахунок за вказаний період проведено на виконання постанови КМУ №103, яка була чинна до  05.03.2019.
Так як рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/3858/18 скасовано п.2 постанови КМУ №103, яким встановлено поступовий розмір виплати підвищення перерахованих пенсій станом на 01.01.2018 відповідно до постанови КМУ №704,  позивач має право отримувати пенсію, перерахунок якої здійснено з 01.01.2018 на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України  №704, №103, №45 з урахуванням 100% виплати підвищення пенсії, яка підлягала виплаті в зв`язку з підвищенням грошового забезпечення військовослужбовцям за аналогічною посадою з 05.03.2019 (з дати набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/3858/18).
Окрім того, постановою Верховного Суду від 12.11.2019 касаційну скаргу Кабінету Міністрів України залишено  без задоволення. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року залишено  без змін.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої у постанові від 06.08.2019, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №160/3586/19 (провадження №11-986заі19), правової позиції Верховного Суду, сформованої у постанові від 17.07.2020 у справі №2540/2873/18, з 05.03.2019 пенсія колишньому військовослужбовцю підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, так як у зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови КМУ №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.
Відповідач у даному випадку при проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу до 05.03.2019 не мав правових підстав для не врахування та не застосування до спірних правовідносин положення норм статті 63 Закону №2262 та постанови КМУ №103, та у інший спосіб здійснювати таку виплату перерахованої пенсії.
Отже, з 05.03.2019 у пенсійного органу  відсутні підстави для виплати перерахованої пенсії позивача відповідно до пункту 1 постанови КМУ №103 у  частковому розмірі, а отже позивач має право на  виплату пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії  з 05.03.2019.
Колегія суддів зазначає, що обмеження судом першої інстанції в даному випадку датою 03.09.2019 задоволення вимог позову щодо  визнання протиправними дій ГУ ПФУ  в Харківській обл., щодо виплати позивачу 75% суми підвищення до пенсії та зобов`язання здійснити  виплату пенсії у 100% розмірі підвищення з посиланням на постанову КМУ №804 є помилковим з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 22 Конституції України  при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Приписами частин 1-3 статті 7 КАС України визначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.  Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Оскільки рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 (набуло законної сили 05.03.2019) визнано неправомірним положення постанови КМУ №103, якими визначався порядок  проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262, позивач з цієї дати (05.03.2019) набув право на виплату пенсії у 100% розмірі  підвищення пенсії.
Положеннями постанови КМУ №804, яка набула чинності 04.09.2019, було установлено, що виплата пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із зазначеним Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 1 січня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, заклади вищої освіти), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року  "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", здійснюється у 2019 році в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року.
Приписами частини четвертої статті 63 Закону №2262 визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Однак, колегія суддів зауважує, що фактично вищевказана постанова Кабінету Міністрів України, з урахуванням вже визначеного позивачу з 05.03.2019 права  на виплату пенсії у 100% розмірі  підвищення пенсії, з 04.09.2019  обмежує розмір гарантованого позивачу пенсійного забезпечення у 75 % суми  підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, тобто вказаний нормативно - правовий акт Кабінету Міністрів України є таким, що звужує зміст та обсяг існуючих прав позивача на законодавчо встановлений розмір пенсійного забезпечення.
Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідне право встановлювати  умови, порядок та розміри надано Кабінету Міністрів України  ч. 4 ст. 63 Закону №2262 виключно при перерахунку пенсії, а даному випадку питання стосується розміру виплат суми підвищення пенсії, визначеної станом на 1 березня 2018 року, тобто у період до ухвалення постанови КМУ №804, яка набула чинності 04.09.2019, а тому постанова КМУ №804 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки постанова КМУ №804 набрала чинності 04 вересня 2019 року, виплата позивачу пенсії в розмірі 75 відсотків суми підвищення пенсії є безпідставною лише в період з 05 березня 2019 року по 03 вересня 2019 року (включно).
Посилання відповідача на висновки, викладені у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2020 у справі №520/12982/19 щодо підтвердження правильності висновку суду першої інстанції про обмеження виплати пенсії позивачу датою 04.09.2020, не можуть бути ураховані колегією суддів, оскільки в силу приписів ч.5 ст. 242 КАС України  обов`язковими для врахування є лише висновки щодо застосування норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо  позовних вимог про здійснення ГУ ПФУ в Харківській обл.  виплати суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Приписами ч.1 та ч. 2 ст. 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до ст.1 Протоколу №1 до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Так, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").
Колегія суддів зауважує, що в даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання пенсійний виплат, передбачені чинними нормами Законів України, тобто вони є конкретними, а тому на них поширюється режим "існуючого майна".
Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2014 року у справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 35).
За змістом судової практики Європейського суду з прав людини захист законних сподівань (очікувань) є одним з аспектів правової визначеності.
Принцип законного очікування спрямований на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечити захист цих очікувань.
Отже, з огляду на вказане вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні вимог  та як наслідок наявні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській обл. здійснити виплату суми заборгованості недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою.
Щодо вимоги застосовувати постанову Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 без урахування постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів чинного законодавства, зокрема, приписів статті 129-1 Конституції України та приписів статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та повинно виконуватися  в повному обсязі і саме приписами Закону України "Про виконавче провадження" визначається порядок примусового виконання судових рішень, який не передбачає відповідного механізму, запровадженого Кабінетом Міністрів України.
З урахуванням того, що вимога позову заявлена наперед, стосується подій майбутніх правовідносин, відносно яких відсутні об`єктивні дані існування у владного суб`єкта наміру на недотримання закону та порушення прав заявника, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції  про відмову у її задоволенні з огляду на її передчасність.
Водночас, колегія суддів зазначає, що позивач просив застосовувати постанову Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 без врахування постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 стосовно компенсаційних витрат, вимоги щодо яких є також передчасними.
Так, відповідно до ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтею 2 Закону України  "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Частиною другою статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів зауважує, що нарахування та виплата суми пенсії ставить первинною подією щодо компенсації втрати частини пенсії, яка нараховується та виплачується, відповідно, після та за результатом нарахування та виплати основної суми                            пенсії, а тому в даному випадку вимоги про зобов`язання відповідача нарахування та виплати позивачу компенсації за несвоєчасну виплату пенсії у зв`язку з порушенням строків їх виплати є передчасними.
Водночас, колегія суддів зауважує, що з урахуванням того, що суд апеляційної інстанції відповідно до приписів статті 308 КАС України, переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, і в даній справі не оскаржується рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 в частині задоволення вимог про виплату різниці із компенсацією втрати частини доходу у порядку статті 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 05.03.2019 по 04.09.2019, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для скасування рішення в цій частині.
Проте, колегія суддів звертає увагу, що позивач має право на отримання компенсації при виплаті заборгованості за основною сумою підвищення пенсії.
Однак, суд апеляційної інстанції не скасовує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та не задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати компенсації за несвоєчасну виплату пенсії після 04.09.2019, як такі, що є передчасними.
Посилання позивача на правові висновки з приводу застосування статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», викладені Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 336/4675/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17 та від 03.07.2018 у справі №521/940/17, колегія суддів не бере до уваги, оскільки правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №487/6923/16-а, на які посилається відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, мають перевагу у часі.
За частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно зі статтею 317 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги в зв`язку  неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права.
Питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом апеляційної інстанції не вирішується, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 13 статті 5 Закону України «Про судовий збір».   
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
          Рішення Харківського окружного адмністративного суду від 04 березня 2020 року по справі № 520/1437/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині відмови у задоволенні позовних вимог - скасувати.
          Прийняти  постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задовольнити частково.
          Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у виплаті 75% суми підвищеної пенсії ОСОБА_1 , визначеної станом на 01 березня 2018 року, з 04.09.2019.
          Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) здійснити виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний код – НОМЕР_2 ; місце проживання – АДРЕСА_1 ) 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року, з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 4 вересня 2019 року.
          Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) здійснити перерахунок та виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05 березня 2019 року однією сумою.
          Щодо задоволення решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
В іншій частині рішення Харківського окружного адмністративного суду від 04 березня 2020 року по справі № 520/1437/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 	(підпис)	Л.В. Любчич 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк