Справа № 308/14920/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       24 вересня 2020 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.
суддів : Куштана Б.П., Готри Т.Ю.
імена (найменування) сторін:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє Турецька Євгенія Андріївна, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 травня 2020 року у складі судді Бедьо В.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,-
встановив :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання.
Позов мотивовано тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2006 року шлюб зареєстрований між сторонами 01 жовтня 1998 року було розірвано. Дитину сторін залишено проживати з матір`ю. Стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання доньки в розмірі 250 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.03.2006 року і до її повноліття. За час шлюбу у сторін народилася донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час є повнолітньою, проживає разом з позивачкою, однак продовжує навчатися у Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» на факультеті іноземної філології на платній основі на денній формі навчання, а тому не має можливості працевлаштуватись, щоб самостійно отримувати заробіток. Щороку за навчання у вищому навчальному закладі сплачується 14490 грн. на рік згідно договору про надання освітніх послуг. Відповідач добровільно надавати доньці допомогу відмовляється, а тому позивачка змушена звернутися до суду. 
З огляду на викладене, позивач просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення дитини навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з 28 грудня 2019 року, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати за навчання, які були понесені в період з 01.09.2018 року по 01.09.2019 року.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 травня 2020 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період навчання у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, але без урахування часу канікул, починаючи з 28.12.2019 року і до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Вирішено питання по судовим витратам. В решті позову відмовлено.
В уточненій апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , просить скасувати зазначене рішення частково, а саме в частині задоволеної позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки на період навчання у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, але без урахування часу канікул, починаючи з 28.12.2019 року і до досягнення дитиною двадцяти трьох років та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог. Зокрема, апелянт вказує на те, що відповідач щомісячно сплачує доньці аліменти в розмірі мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, про що надано квитанції додані до відзиву на позов. Крім того, відповідач надає доньці матеріальну допомогу готівкою, про що розписок з неї не бере. Суд першої інстанції не дослідив вказані квитанції та не надав належної оцінки тому, що відповідач не ухиляється від надання матеріальної допомоги доньці. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, оплати вартості навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. 
Рішення в частині відмовленої позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за навчання, які були понесені в період з 01.09.2018 року по 01.09.2019 року не оскаржується, а тому не переглядається судом апеляційної інстанції.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання відзиву на апеляційну скаргу.
Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, дана справа є незначної складності і відноситься до категорії справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Матеріалами справи встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 квітня 2006 року шлюб зареєстрований між сторонами 01 жовтня 1998 року було розірвано. Дитину сторін залишено проживати з матір`ю. Стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання доньки аліменти в розмірі 250 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.03.2006 року і до її повноліття (а.с.10,11).
За час шлюбу у сторін народилася донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 22 лютого 2006 року (а.с.9).
Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 30 травня 2013 року збільшено розмір аліментів та визначено у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-17).
Дитина сторін -  ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання у державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» на факультеті іноземної філології на платній основі, що підтверджується копією договору про платне навчання та витягом із наказу від 13.08.2018 року №1431/01-05 вказаного навчального закладу (а.с.20, 21, 28, 29).

Згідно договору про платне навчання загальна вартість освітньої послуги становить 57 960 грн. Розмір оплати за навчальний рік складає 14490 грн. Строк дії договору з 01.09.2018 року до 30.06.2022 року.
Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Положеннями ч. ч.1,3 ст.199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, але без урахування часу канікул, починаючи з 28.12.2019 року і до досягнення дитиною двадцяти трьох років суд першої інстанції врахував вище зазначені вимоги закону, матеріальне становище дитини і платника аліментів та рівності обов`язку батьків утримувати дитину.
Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, але без урахування часу канікул, починаючи з 28.12.2019 року і до досягнення дитиною двадцяти трьох років судом не враховано, що відповідач щомісячно сплачує доньці аліменти в розмірі мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину та не досліджено надані суду квитанції додані до відзиву на позов не заслуговують на увагу, оскільки навпаки свідчать про те, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу на навчання доньці, при цьому відповідач не позбавлений права надавати матеріальну допомогу доньці на навчання у вигляді сплати аліментів у розмірі, визначеному судом.
Згідно наданої до позову декларації ОСОБА_2  працює головним спеціалістом відділу з виплати пенсій №9 управління з виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, має у власності квартиру. 31.12.2018 року відповідачем ОСОБА_2 набуто право власності на земельну ділянку загальною площею 28832 м.кв.
Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу доньці на навчання, оскільки є молодою працездатною особою, офіційно працевлаштований, має у власності квартиру та земельну ділянку.
Посилання в апеляції на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленого позову про стягнення аліментів на навчання доньки також не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявний витяг з наказу та договір про платне навчання, відповідно до якого загальна вартість за навчання ОСОБА_3 становить 57 960 грн.
З матеріалів справи вбачається, що дочка сторін  ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання у державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» на факультеті іноземної філології на платній основі, про що зазначалося вище. 
У зв`язку з навчанням за денною формою дочка сторін об`єктивно позбавлена можливості працевлаштування. Крім того, загальновідомими є обставинами, які не потребують доказування, що остання повинна харчуватися, існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі, взутті. І, оскільки вона на даний час не спроможна себе забезпечити, то саме на батьків покладається такий обов`язок.
Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню доньку сторін, яка навчається, не може бути перекладено винятково на матір дитини.
Дитина сторін проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, а тому всі витрати на проживання, харчування, одяг та проїзд до навчального закладу лежить на позивачці. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє Турецька Євгенія Андріївна - залишити без задоволення.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 травня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 24 вересня 2020 року.
Головуючий :
Судді: