П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  725/1566/20                                      
                                                                             Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Вольська-Тонієвич О.В.   
                                                                                          Суддя-доповідач -  Франовська К.С.   
06 серпня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Франовської К.С. 
суддів:  Совгири Д. І.  Кузьменко Л.В. , 

          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 19 травня 2020 року   у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Буковинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, 
В С Т А Н О В И В :
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся  в суд з позовом до Буковинської митниці Держмитслужби про скасування винесеної 13 березня 2020 року в.о. начальника Буковинської митниці Держмитслужби  постанови про притягнення  до відповідальності за порушення митних правил за ст.485 МК України та накладення  адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, а саме 352 351,13грн.

Рішення Петроштравневого районного суду міста Чернівці від 19 травня 2020 року позов ОСОБА_1  задоволено  частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову в.о. начальника Буковинської митниці Дежмитслужби від 13 березня 2020 року у справі про порушення митних правил №0201/40800/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та повернуто справу на новий розгляд до Буковинської митниці Держмитслужби.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що не зважаючи на набуття позивачем громадянства Румунії у правових відносинах з Україною він вважається громадянином України і є резидентом, оскільки у нього наявний паспорт громадянина України, а також він має постійне місце проживання в Україні. Таким чином, переміщуючи транспортний засіб через митний кордон України позивач зобов`язаний сплачувати необхідні митні платежі, проте, маючи статус громадянина-резидента, останній вчинив дії спрямовані на ухилення від сплати митних платежів шляхом надання паспортного документу громадянина Румунії. Крім того, під час провадження у справі про порушення митних правил, митним органом була дотримана встановлена законом процедура забезпечено права позивача, повідомлено про час та місце розгляду справи, а вартість транспортного засобу та відповідно сума митних платежів, що підлягала сплаті і відповідно розмір штрафу розраховано відповідно до вимог закону на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395. При цьому, позивачу надіслане повідомлення про необхідність надання транспортного засобу для проведення експертизи, проте останній на таке повідомлення належним чином не відреагував та транспортний засіб для відповідного експертного дослідження не надав.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи  в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1  ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не  підлягає до задоволення.

Як встановлено судом, 12 лютого 2020 року головним інспектором відділу митного оформлення №1 м/п «Вадул-Сірет» Буковинської митниці ДМСУ Гудзовською Х.Б. складено відносно ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил за ст.485 МК України.

За змістом протоколу, 12.02.2020 року на територію п/п «Порубне» в зону митного контролю заїхав автомобіль марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому громадянин ОСОБА_1 , слідував з України до Румунії у приватних справах .

До митного контролю громадянин ОСОБА_1 подав закордонний паспорт громадянина Румунії № НОМЕР_2 , виданий 16.10.2015 року поліцією м. Сучава, на ім`я ОСОБА_1.

Згідно орієнтування по фізичним особам, що міститься в АСМО «Інспектор-2006» №168/24-70-20-05/17 від 12.03.2019 даний громадянин за інформацією CMC документований паспортом громадянином України НОМЕР_4, на ім`я ОСОБА_1 також відповідно даним, які міститься в програмно інформаційному комплексі „Пасажирський пункт пропуску" ЄАІС було встановлено, що при перетині митного кордону України громадянин ОСОБА_1. неодноразово подавав закордонний паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_1 ..
Згідно поданого до митного контролю паспорта гр. Румунії НОМЕР_2 , виданого 16.10.2015 року поліцією м. Сучава, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  та даних  паспорта гр. України для виїзду за кордон НОМЕР_4  на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -  є однією й тією ж особою.

Отже, маючи статус «резидента», для перетину митного кордону на транспортному засобі марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER», ОСОБА_1 використав паспортний документ громадянина Румунії .
У зв`язку із цим, постановою у справі про порушення митних правил від 13 березня 2020 року   ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме  у розмірі 352351,13грн. (а.с.14-17).

Позивач не погодився із вказаною постановою та звернувся до суду.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено обґрунтованості визначеного ним розміру несплачених позивачем митних платежів, адже відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови використані докази, які містять в собі припущення щодо вартості транспортного засобу та суми митних платежів, що є неприпустимим, тому наявні підстави для повернення справи на додаткову перевірку з метою її повторного розгляду уповноваженим на це органом.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 493 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюють, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, посадові особи митниці, в зоні діяльності якої було вчинено або виявлено таке порушення.

Відповідно до ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Ст. 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Як свідчать матеріали справи, 12 лютого 2020 року   під час ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER», країна реєстрації Румунія, позивач ОСОБА_1 надав паспорт громадянина Румунії.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України "Про громадянство України", якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються нормами Митного кодексу України, Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року, Закону України від 21.01.1994 року "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", Порядком централізованого оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року №185, а також Порядком розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордон, затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України від 22.11.1999 №201.

Документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом "Постійне проживання" або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу Міністерства закордонних справ України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордон.

Згідно даних паспорта громадянина України, що виданий 25 січня 2005 року Сторожинецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він зареєстрований в с.Іжівці Сторожинецького району.

Отже, оскільки у позивача, станом на 12.02.2020 року наявний був як паспорт громадянина України так і паспорт громадянина Румунії, та він мав постійне місце проживання на території України, відтак, він у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України та має статус громадянина - резидента.

Згідно ч.3 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи суду першої інстанції, що у даному випадку позивач при тимчасовому ввезенні на територію України транспортних засобів особистого користування повинен був сплатити усі необхідні митні платежі.

Разом із тим, суд враховує положення ч.1 ст.489 МК України, відповідно до яких посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі наведеного та враховуючи те, що розмір стягнення, що повинен бути накладений на порушника за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, залежить від розміру несплаченої суми митних платежів, а тому необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення, визначеного Законом стягнення, є доведення факту не сплати особою суми митних платежів у певному розмірі.

Так, за змістом п.1 ч. 1 статті 50 МК України для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

За визначенням ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, матеріали справи про порушення митних правил №0201/40800/20 не містять відомостей про митну вартість товару (транспортного засобу), який ввозився ОСОБА_1 .
Натомість, при визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення уповноважений орган керувався службовою запискою №7.2-15-01-09/207 від 21.01.2020 року.
Згідно вказаної службової записки встановлено, що митну вартість автомобілю маркимарки «MERCEDES-BENZ SPRINTER», рік випуску 2014, об`єм двигуна 2987 м 3, тип двигуна "дизель",  було визначено  орієнтовно в 117 463,71 грн.
Запропоновано для отримання більш точної інформації щодо визначення митної вартості, звернутись до експертів автотоварознавців.
Однак, матеріали справи не містять відомостей щодо звернення митного органу до експертів авто товарознавців.

Таким чином, жодних доказів в підтвердження обґрунтованості визначеного відповідачем розміру несплачених позивачем митних платежів ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано.
Отже, уповноваженою посадовою особою митного органу, не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду викладеній у постановах від 20.02.2018 №725/2009/17, від 24.04.2018 №331/2608/17.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Оскільки відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст. 489 МК України, внаслідок чого розмір застосованої санкції не може вважатись обґрунтованим, а спірна постанова - правомірною, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність визнання протиправною та скасування спірної постанови та повернення справи на додаткову перевірку з метою її повторного розгляду Буковинською митницею Держмитслужби.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Буковинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а  рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 19 травня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
          
Головуючий	 	 	Франовська К.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Совгира Д. І.    Кузьменко Л.В.