Ухвала
іменем України 
04 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 757/31502/20-к
провадження № 51-3576впс20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                           ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:  
секретаря судового засідання                             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
захисника                                                                ОСОБА_6 ,
захисника                                                                ОСОБА_7 ,
представника потерпілих адвоката                    ОСОБА_8 ,
представника потерпілих адвоката                    ОСОБА_9 
розглянувши подання голови Київського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №22019000000000215 за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК), з одного суду до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) надійшло подання голови Київського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22019000000000215 за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК, з одного суду до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Заслухавши доповідь судді, думку захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які просили задовольнити подання, думку прокурора та представників потерпілих адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які просили відмовити в задоволенні подання, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що подання не підлягає задоволенню.
Як убачається з долучених до подання матеріалів кримінального провадження, 
28 липня 2020 року з Офісу Генерального прокурора України до Печерського районного суду м. Києва для розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №22019000000000215 за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК.
Голова Печерського районного суду м. Києва звернувся з поданням до Київського апеляційного суду про передачу кримінального провадження відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до іншого суду, яке обґрунтоване тим, що згідно звіту про неможливість автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 липня 2020 року 
у Печерському районному суді м. Києва відсутня можливість сформувати склад суду для розгляду кримінального провадження. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 липня 2020 року вказане подання голови Печерського районного суду задоволено. За поданням голови Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 направлено до Верховного Суду з метою вирішення питання про його передачу 
до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів з підстав, передбачених ч. 1 ст. 32, п.1 ч.1 ст. 34, ч. 3 КПК. Зазначене подання вмотивовано тим, що 
з обвинувального акту у кримінальному провадженні №22019000000000215 вбачається, що всі епізоди кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 
ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК скоєно на території міста Херсона та Херсонської області, а тому кримінальне провадження має здійснюватися судом, в межах територіальної юрисдикції іншого апеляційного суду. 
Доводи, викладені в поданні голови Київського апеляційного суду є безпідставними, оскільки з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121, а саме в організації вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, вчиненого способом, що має характер особливого мучення, з метою залякування потерпілого, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб. 
За обвинувальним актом ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний намір щодо організації заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , на початку липня 2018 року, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та спосіб звернувся до свого знайомого громадянина України ОСОБА_11 із замовленням щодо вчинення злочину, пов`язаного із заподіянням за грошову винагороду тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 з метою її залякування, залучив ОСОБА_11 як організатора після надання тим добровільної згоди. У липні 2018 року у невстановленому досудовим розслідуванням місці обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_13 розподілили між собою ролі та функціональні обов`язки. За змістом обвинувального акту фактичними обставинами кримінального правопорушення щодо виконання ОСОБА_10 ролі організатора є замовлення вчинення злочину та визначення об`єкту його посягання, залучення до вчинення злочину іншого організатора, розроблення плану вчинення злочину, визначення способу заподіяння тілесних ушкоджень, здійснення фінансового забезпечення. За обвинувальним актом ОСОБА_11 як організатор вчинення злочину підшукав осіб для залучення їх як виконавців, підбурювачів та пособників за надання матеріальної винагороди, доведення до відома співучасників відомостей про об`єкт посягання, план вчинення злочину та способу його реалізації, координацію дій співучасників усунення перешкод та створення умов для вчинення злочину, приховування злочинної діяльності. 
Вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК, є єдиною підставою кримінальної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Кодексу.
В частині 2 статті 29 КК визначена підстава кримінальної відповідальності організатора, який підлягає кримінальній відповідальності за частиною 3 статті 27 і тією статтею (частиною статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає кримінальне правопорушення, вчинене виконавцем. Юридичні ознаки складу злочину, як підстави кримінальної відповідальності організатора, визначені кримінально-правовими нормами як Загальної частини, так і Особливої частини Кримінального кодексу України, 
на відміну від виконавця злочину, дії якого повністю передбачені статтею (частиною статті) Особливої частини цього Кодексу. Відмінність за юридичними ознаками підстав кримінальної відповідальності організатора та виконавця, обумовлена неоднаковими за своїм змістом та характером діяннями. Дії організатора передують діям виконавця, та (з урахуванням стадії вчинення злочину) містять достатні підстави для кримінальної відповідальності з моменту вчинення хоча б частини з тих, що охоплюються загальним планом, а їх загальний обсяг, зміст та тривалість здійснення впливають на визначення ступеня суспільної небезпеки його діяння. 
Оскільки часом вчинення кримінального правопорушення, згідно частини 3 статті 4 КК, визнається час вчинення особою передбаченої законом України про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності, а час вчинення кримінального правопорушення та місце його вчинення не можуть бути його від`ємними складовими з точки зору просторово-часових ознак об`єктивної сторони злочину, - місцем вчинення інкримінованого організаторам злочину в цьому кримінальному провадженні 
є невстановлене досудовим розслідуванням місце вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_14 дій, що містять ознаки складу злочину, передбаченого частиною 3 статті 27 та відповідною частиною статті 121 КК. 
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, 
а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити не можливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Зі змісту обвинувального акту встановлено, що досудове розслідування злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК, у кримінальному провадженні №22019000000000215 здійснено слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області, місцем розташування якого 
є адміністративна будівля за адресою пров. Аскольдів ЗА, м. Київ (Печерський район).
Таким чином, підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК, для передачі кримінального провадження з Печерського районного суду м. Києвадо іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів при перевірці подання колегією суддів не встановлено. 
Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК, відноситься до компетенції відповідного суду апеляційної інстанції та не може бути предметом розгляду Верховного Суду.
Таким чином, враховуючи що відсутні підстави, визначені статтями 32, 34 КПК, для направлення кримінального провадження до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, в задоволенні подання голови Київського апеляційного суду необхідно відмовити.
Керуючись статтями 32, 34 КПК, суд
постановив:
Подання голови Київського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №22019000000000215 за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 121 КК, з одного суду до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                      ОСОБА_3