УХВАЛА

30 вересня 2020 року 
м. Київ

Справа №  904/5542/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В.- головуючого, Мачульського Г. М., Могила С. К.,

секретар судового засідання- Астапова Ю. В.,

розглядаючи касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Василенко Тамари Іванівни на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2020 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2019 у справі 

за позовом Криворізької міської ради до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Василенко Тамари Іванівни, відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Василенка Андрія Павловича про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки, 

за участю представників:
позивача - Люта О. В., 
відповідача-1 - не з`явилися,
відповідача-2 - не з`явилися,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Криворізька міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Василенко Тамари Іванівни (відповідач-1) та Фізичної особи-підприємця Василенка Андрія Павловича (відповідач-2), в якій просила визнати укладеним договір оренди земельної ділянки між Криворізької міської радою та фізичною особою-підприємцем Василенко Тамарою Іванівною, фізичною особою-підприємцем Василенком Андрієм Павловичем у редакції, викладеній у прохальній частині позовної заяви. Позовні вимоги мотивовано необхідністю укладання спірного правочину.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2019 (суддя Петрова В. І.) позовні вимоги задоволено повністю, визнано укладеним договір оренди земельної ділянки між Криворізькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем Василенко Тамарою Іванівною, Фізичною особою-підприємцем Василенком Андрієм Павловичем, в редакції, викладеній у резолютивній частині рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідно до протоколу розбіжностей від 20.04.2018 між сторонами залишились неврегульованими, перш за все, пункти договору оренди земельної ділянки, якими передбачені його істотні умови, а тому згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частинами 2, 3 статті 180, частиною 8 статті 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) відповідний договір оренди є неукладеним, що є підставою для укладення запропонованого позивачем договору оренди земельної ділянки в судовому порядку, оскільки відповідно до норм земельного законодавства його укладення є обов`язковим.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.09.2019 рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове, яким у позові відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19.12.2019 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.09.2019 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна інстанція зазначила, що комплексний аналіз наведених частини 2 статті 180, частин 6-8 статті181 ГК свідчить, що частина 7 статті 181 ГК фактично розрахована на принцип "мовчазної згоди", коли сторона, яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, тобто відсутністю будь-яких активних дій фактично погоджується з пропозиціями, викладеними в протоколі розбіжностей. 

Разом з тим, як встановили суди попередніх інстанцій, 23.04.2018 на адресу Криворізької міської ради від відповідачів надійшов підписаний проєкт договору оренди земельної ділянки 04.04.2018 разом з протоколом розбіжностей від 20.04.2018.

Розглянувши зазначений протокол розбіжностей, позивач, листом від 08.05.2018 за № 6/18-1371 направив на адресу ФОП Василенко Т. І. та ФОП Василенка А.   П. протокол узгодження розбіжностей до договору оренди земельної ділянки, згідно з яким переважну більшість розбіжностей залишено в редакції орендодавця, що не було узгоджено орендарем.

Отже позивач у вищевказаний двадцятиденний строк висловив та довів відповідачам свою незгоду з пропозиціями, викладеними в протоколі розбіжностей. 

За викладених обставин доводи апеляційного суду, що позивачем не було передано у двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, відтак в силу частини 7 статті 181 ГК України пропозиції відповідачів, викладені у протоколі розбіжностей до договору оренди земельної ділянки є прийнятими, а договір є укладеним в редакції не переданого на вирішення суду протоколу розбіжностей, є неправомірними. 

Отже, за загальним правилом договір є укладеним у випадку повного і безумовного прийняття (акцепту) однією стороною пропозиції іншої сторони про укладення договору (оферти). При цьому прийняттям пропозиції відповідно до частини 2 статті 642 ЦК України є також вчинення особою, яка одержала оферту, відповідних конклюдентних дій (зокрема, надання послуг, сплата коштів) у межах строку для відповіді. Водночас відповідь про згоду укласти договір на інших умовах не є акцептом, а є новою офертою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів касаційного суду наголосила на помилковості висновків апеляційного суду, що між сторонами у квітні 2018 року вже укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,5737 га на вул.   Галахівській, 1/1В, у Металургійному районі (кадастровий номер 1211000000:02:159:0006) терміном дії 5 років.

За результатами нового розгляду Центральний апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: Іванов О. Г., Антонік С. Г., Дармін М. О.) постановою від 18.05.2020 залишив без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2019.

ФОП Василенко Т. І. та ФОП Василенко А. П. звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просили рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати.

Ухвалою Верховного Суду від 20.07.2020 касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, оскільки у скарзі не зазначено жодної з передбачених абзацом 1 частини 2 статті 287 ГПК України підстав касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

ФОП Василенко Т. І. подала заяву про усунення недоліків, у якій зазначила, що скаргу подано на підставі пунктів 1, 4 частини 1 статті 287 ГПК України, а саме неправильне застосування судом норм права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Ухвалою Верховного Суду від 07.09.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП Василенко Т. І. на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2020 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2019 у справі № 904/5542/18, призначено розгляд цієї справи у судовому засіданні на 30.09.2020 о 16:00.

Криворізька міська рада надіслала до суду відзив, у якому просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій залишити без змін, наголошуючи на їх законності і обґрунтованості.

Як зазначалося вище, касаційну скаргу подано на підставі пунктів 1, 4 частини 1 статті 287 ГПК України.

Разом з тим, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів зазначає, що як касаційна скарга так і заява про усунення недоліків не містять посилань на постанови Верховного Суду без врахування правового висновку у яких суди попередніх інстанцій у справі № 904/5542/18 застосували норму права у подібних правовідносинах, тобто скаржник, усуваючи недоліки касаційної скарги, формально зазначив в якості підстави касаційного оскарження пункти 1, 4 частини 1 статті 287 ГПК України, жодним чином не обґрунтувавши таку підставу (при цьому скаржник послався на пункти 1, 4 частини 1 статті 287 ГПК України, проте процитував пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України). Інші доводи, викладені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Статтею 296 ГПК України визначені підстави для закриття касаційного провадження. 

Втім, хоча стаття 296 ГПК України не містить такої підстави для закриття касаційного провадження, як помилково відкрите, однак у даному випадку процесуально вірними будуть дії суду касаційної інстанції щодо закриття касаційного провадження.  

Керуючись статтями 234, 235, 296, 314 ГПК України,  Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Василенко Тамари Іванівни на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2020 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2019 у справі № 904/5542/18 закрити.

Ухвала набирає законної сили з      моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Є. Краснов

Суддя                                                                                                    Г. Мачульський

Суддя                                                                                                    С. Могил