ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1440/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №693/130/20 Категорія: на ухвалу 	Шимчик Р. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       02 вересня 2020 року : м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів: 

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.,

секретар: Чуйко А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року, постановлену у складі судді Шимчика Р.В.,-

в с т а н о в и в : 

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.
В обґрунтування заяви вказувала, що між нею та ОСОБА_1 5 листопада 2004 року був зареєстрований шлюб, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У грудні 2019 року сторони фактично розірвали шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Подано до суду позов про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Оскільки, ОСОБА_1 стабільної матеріальної допомоги на утримання синів не надає, приховує інформацію про отримані доходи, ОСОБА_2 змушена була звернутися до суду.
Просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитини повноліття.
26 березня 2020 року Жашківським районним судом Черкаської області винесено судовий наказ відповідно до якого вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 6 лютого 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. 
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 4 травня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на судовий наказ Жашківського районного суду Черкаської області від 26 березня 2020 року.
12 травня 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про перегляд судового наказу Жашківського районного суду Черкаської області від 26 березня 2020 року за нововиявленими обставинами. 
В обґрунтування своєї заяви вказував, що судовий наказ був виданий з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки ОСОБА_2 не надала жодного доказу, що підтверджує обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги. 
Нововиявленою обставиною ОСОБА_1 вважає те, що на час винесення судового наказу ОСОБА_2 та їх діти проживали разом з ним в одному будинку у місті Бровари та були повністю на його грошовому утриманні.
Факт спільного проживання на момент подання заяви про видачу судового наказу підтверджують подані ОСОБА_2 заяви у поліцію про те, що ОСОБА_1 , начебто вчиняє над нею насильство від 3 лютого 2020 року та 3 квітня 2020 року та позовною заявою від 10 лютого 2020 року, поданою до Броварського міськрайонного суду Київської області про розірвання шлюбу та поділу майна подружжя, в якій вона вказує своє і його місце проживання - м. Бровари. На підтвердження факту проживання разом, ОСОБА_1 додав до матеріалів заяви копії фотокарток із сином та копії квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» про переказ коштів.
Також вказує, що ОСОБА_2 відомо про його доходи і 1/3 частина всіх його доходів в якості аліментів на дітей складатиме біля 40000 грн., що перевищує їхні потреби та щомісячні витрати на них. З огляду на це, ОСОБА_1 пропонував добровільно сплачувати аліменти в розмірі 1000 доларів США, але його дружину ця сума не влаштовує.
ОСОБА_1 вважає, що якщо ОСОБА_2 і має право у судовому порядку стягувати аліменти, то тільки з моменту її окремого проживання і при умові проживання обох дітей з нею, а тому вважає, що ОСОБА_2 не мала права на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу за ч.5 ст.183 СК України, так як судом не були встановлені вищевказані обставини.
Також, істотною обставиною для скасування судового наказу заявник вважає порушення правил підсудності звернення до суду, так як у даному випадку, справу повинен розглядати Броварський міськрайонний суд Київської області, оскільки ОСОБА_2 і діти проживають у м. Бровари, а не у місті Жашків Черкаської області.
Крім того, вказує, що судовий наказ не відповідає вимогам ст. 168 ЦПК України, оскільки дата винесення судового наказу передує даті набрання законної сили.
Вищевказані обставини ОСОБА_1 вважає істотними, які дають підстави для скасування судового наказу.
Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу Жашківського районного суду Черкаської області від 26 березня 2020 року за нововиявленими обставинами відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу із дотриманням правил підсудності, а факт спільного проживання сторін не є нововиявленою обставиною, яка стала відомою після винесення даного судового наказу.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу суду скасувати, а його заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами задовольнити.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилався на те, що ОСОБА_2 не мала права звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, оскільки до 27 квітня 2020 року діти та ОСОБА_2 спільно проживали з ним в одному будинку та знаходилися на його повному утриманні.
Також вказує, що ОСОБА_2 порушила правила підсудності звернення до суду, оскільки, в даному випадку, справу мав би розглядати Броварський міськрайонний суд Київської області, так як ОСОБА_2 та діти проживали в місті Бровари Київської області, а не в місті Жашкові.
Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до залишення без задоволення,виходячи із наступного.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Постановлена  судом першої інстанції ухвала  відповідає зазначеним вище вимогам, враховуючи наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 5 листопада 2004 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.6).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_3 (а.с.7).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син - ОСОБА_3 (а.с.8).
6 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання двох синів.
Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Відповідно до ч. 1, 8 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Відповідно до ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , звертаючись із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, посилався на те, що заява ОСОБА_5 про видачу судового наказу подана з порушенням правил підсудності, оскільки ОСОБА_2 та діти проживали в місті Бровари Київської області, а не в місті Жашкові, а тому справа підсудна Броварському міськрайонному суду Київської області. 
Однак, колегія судів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого та вмотивованого висновку вказуючи, що заява про видачу судового наказу подана з дотриманням правил підсудності, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Тобто, в даному випадку, право подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів до того чи іншого суду покладається на заявника - ОСОБА_2 .
У своїй заяві про видачу судового наказу ОСОБА_2 вказувала, що діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за її фактичним місцем проживання, що підтверджується довідкою про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 9-10) та довідкою про реєстрацію місця проживання особи виконавчого комітету Жашківської міської ради від 28 січня 2020 року (а.с.11).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що подання заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів було подано до Жашківського районного суду Черкаської області з дотриманням правил підсудності, визначеними вищевказаними нормами права. 
З огляду на це, доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування ухвали Жашківськкого районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року, стосовно порушення правил підсудності є безпідставними та необґрунтованими.
Також, ОСОБА_1 , як на підставу для скасування ухвали Жашківського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами вказував, що ОСОБА_2 не мала права звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, оскільки до 27 квітня 2020 року діти та ОСОБА_2 спільно проживали з ним в одному будинку та знаходилися на його повному утриманні.
Проте, колегія суддів не може погодитися з даними доводами скаржника, виходячи із наступного.
Згідно п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
За змістом вказаних норм, нововиявленими обставинами є правові факти, які мають наступні ознаки: вони мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи; вони не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Не можуть бути визнані нововиявленими нові обставини, тобто, такі що виникли чи змінилися після постановлення рішення, а також обставини, які могли бути встановлені в ході розгляду справи.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, посилався на те, що факт спільного проживання сторін не є нововиявленою обставиною. З даним висновком погоджується й колегія суддів, враховуючи наступне.
Відповідно до ч.1 ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Періодичне проживання дітей з батьком та прийняття участі у їх матеріальному забезпеченні не є нововиявленими обставинами у розумінні  п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, оскільки дані обставини не мають істотного значення для розгляду справи та не впливають на висновки суду, бо факт періодичного проживання дітей з батьком та його участь в забезпеченні дітей не є підставою для його звільнення від сплати аліментів, так як відповідно до ст. 180, ч.2 ст. 181 СК України один з батьків, який мешкає окремо, зобов`язаний брати участь в утриманні дитини. Виключень з цього правила закон не містить.
Як вбачається з матеріалів справи діти зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , тобто за фактичним місцем проживанням матері - ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 9-10) та довідкою про реєстрацію місця проживання особи виконавчого комітету Жашківської міської ради від 28 січня 2020 року (а.с.11), а ОСОБА_1 - батько зареєстрований з квітня 2006 року по АДРЕСА_2 (а.с. 24), а фактичне його місце проживання як вказує сам ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 .
Крім того, посилання ОСОБА_1 про те, що він повністю сплачував витрати на харчування та навчання дітей не стосуються і не пов`язані із аліментами, а стосуються участі батьків у додаткових витратах на утримання дітей, передбачених ст.185 СК України.
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 фактично висловлює свою незгоду з розміром стягуваних аліментів та вказує, що він погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 дол. США., а не в розмірі 1/3 частини всіх його доходів (заробітку) як визначено у судовому наказі. Колегія суддів вважає за доцільне звернути увагу ОСОБА_1 на ч.7 ст. 170 ЦПК України, яка передбачає, що у разі видачі судового наказу відповідно до п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду в межах її апеляційного оскарження є законною та обгрунтованою і підстави для її зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, відсутні, оскільки суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року у даній справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 3 вересня 2020 року.

Судді: Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова