ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2020 року                                 
м. Харків
справа № 634/355/19
провадження №22-ц/818/2448/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Кругової С.С., Яцини В.Б.,
за участю секретаря судового засідання – Сидорчук М.О.
сторони справи:
позивач – Сільськогосподарський виробничий кооператив «Україна»,
відповідач – ОСОБА_1 , Сільськогосподарський виробничий кооператив «Всеукраїнський кооператив Надія»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Всеукраїнський кооператив Надія» та ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 7 лютого 2020 року в складі судді Нестеренко О.С., 
УСТАНОВИВ:
У березні 2019 року Сільськогосподарський виробничий кооператив «Україна» (надалі – СВК «Україна») звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати недійсними договори про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) земельної ділянки площею 4,0979 га кадастровий номер 6324885500:02:000:0382, земельної ділянки 0,9229 га кадастровий номер 6324885500:02:000:0378 та земельної ділянки 4,0433 га кадастровий номер 6324885500:02:000:0380 укладені 4 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Всеукраїнський кооператив «Надія» (надалі СВК «ВК «Надія»), зареєстровані у Державному реєстрі речових права на нерухоме майно 5 квітня 2018 року; стягнути з відповідачів судові витрати та витрати на правову допомогу.
Позов мотивований тим, що 01.03.2007 між СВК «Україна» та ОСОБА_3 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 4,0433 га кадастровий номер:6324885500:02:000:0380, яка знаходиться на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області та належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на землю серії ІІ-ХР № 021145, строком на 10 років. Договір оренди зареєстрований у Сахновщинському районному відділенні ХРФ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинений запис від 3 вересня 2008 року за №040870200054 та з вказаної дати розпочався строк дії договору оренди, який закінчувався 3 вересня 2018 року. Після смерті орендодавця за договором оренди ОСОБА_3 власником зазначеної земельної ділянки став відповідач по справі – ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.08.2016, зареєстрованим у реєстрі за №1318.
Також 01.03.2007 між позивачем СВК «Україна» та ОСОБА_3 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,9229 га кадастровий номер 6324885500:02:000:0378, яка знаходиться на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області та належала останньому на підставі державного акту на землю серії ІІ-ХР № 021145, строком на 10 років. Договір оренди зареєстрований у Сахновщинському районному відділенні ХРФ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08 жовтня 2008 року за №040870200304, та з указаної дати розпочався строк дії договору оренди, який закінчувався 8 жовтня 2018 року. Після смерті орендодавця за договором оренди ОСОБА_3 власником зазначеної земельної ділянки став ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.08.2016, зареєстрованим у реєстрі за №1312.
01.03.2007 між позивачем СВК «Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 4,10 га кадастровий номер: 6324885500:02:000:0382, яка знаходиться на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області та належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на землю серії ІІ-ХР №021168, строком на 10 років. Договір оренди зареєстрований у Сахновщинському районному відділенні ХРФ ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 8 жовтня 2008 року за №040870200254 та з вказаної дати розпочався строк дії договору оренди, який закінчувався 08 жовтня 2018 року.
Відповідно до п.8 Договорів оренди земельних ділянок від 01.03.2007 між СВК «Україна» та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , договір укладений на 10 років. У разі закінчення строку дії договору, договір вважається продовженим на повний термін, якщо зацікавлена сторона не повідомила іншу про розірвання договору не пізніше 15 серпня.
22 січня 2017 року між СВК «Україна» та ОСОБА_1 були укладені Додаткові угоди, згідно яких термін дії вищевказаних договорів оренди земельних ділянок від 01.03.2007 продовжений до 08 жовтня 2028 року, 03 вересня 2028 року та внесені зміни до зазначених договорів оренди шляхом викладення їх у новій редакції.
Згідно п.8 Договорів оренди земельних ділянок від 01.03.2007 в редакції від 11.12.2017, строк дії договору складає 20 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк, для цього повинен не пізніш як за 90 днів до закінчення строку дії договору письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.
Таким чином, сторони вказаних договорів оренди земельної ділянки від 01.03.2007, а саме орендодавець ОСОБА_1 та орендар СВК «Україна», відповідно до норм Земельного Кодексу України, Закону України «Про оренду землі», п.8 Договору, дійшли домовленості щодо продовження терміну дії договорів оренди до 03 вересня 2028 року, 08 жовтня 2028 року, внесення змін до Договорів, про що уклали Додаткові угоди в письмовій формі.
СВК «Україна» у вересні 2018 року звернувся за реєстрацією Додаткових угод від 22.01.2018 до вказаних вище договорів оренди від 01.03.2007, проте зареєструвати вказані угоди виявилося не можливим, оскільки від державного реєстратора стало відомо, що під час дії вищевказаних договорів оренди земельних ділянок 4 квітня 2018 року між відповідачами ОСОБА_1 та СВК «Всеукраїнський кооператив Надія» були укладені: договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) зазначеної земельної ділянки площею 4,0979 га кадастровий номер: 6324885500:02:000:0382 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2018; договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) зазначеної земельної ділянки площею 0,9229 га кадастровий номер:6324885500:02:000:0378, та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2018; договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) зазначеної земельної ділянки площею 4,0433 га кадастровий номер: 6324885500:02:000:0380, та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2018. Таким чином, на дату укладення, 04.04.2018 договорів емфітевзису між відповідачами, спірні земельні ділянки перебували в оренді СВК «Україна» за договорами оренди від 01 березня 2007 року, термін яких не закінчився, а навпаки був продовжений до 03.09.2028 року, 08 жовтня 2028 року та відповідач не мав права одночасно здавати в користування земельні ділянки іншій особі. СВК «Україна» є добросовісним орендарем, оскільки скористався своїм переважним правом на укладення договору оренди та дійшов згоди з відповідачем ОСОБА_1 щодо продовження дії договорів оренди від 01.03.2007, про що були укладені Додаткові угоди. Договір про встановлення емфітевзису є незаконним, а тому недійсним на момент його державної реєстрації.
Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 7 лютого 2020 року позовні вимоги СВК «Україна» задоволені. Визнано недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) земельної ділянки площею 4,0979 га кадастровий номер:6324885500:02:000:0382, укладений 04.04.2018 року між ОСОБА_1 та СВК «Всеукраїнський кооператив Надія», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2018 року. Визнано недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) земельної ділянки площею 0,9229 га кадастровий номер:6324885500:02:000:0378, укладений 04.04.2018 року між ОСОБА_1 та СВК «Всеукраїнський кооператив Надія», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2018 року. Визнано недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) земельної ділянки площею 4,04339 га кадастровий номер:6324885500:02:000:0380, укладений 04.04.2018 року між ОСОБА_1 та СВК «Всеукраїнський кооператив Надія», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2018 року. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , СВК «Всеукраїнський Кооператив Надія» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. 
Судове рішення мотивоване тим, що 22 січня 2017 року між СВК «Україна» та ОСОБА_1 були укладені додаткові угоди, згідно яких термін дії вищевказаних договорів оренди землі від 01 березня 2007 року продовжений до 08 жовтня 2028 року, до 03 вересня 2028 року та внесені зміни до зазначених договорів оренди шляхом викладення їх у новій редакції. Орендар СВК «Україна» є добросовісним орендарем, скористався своїм переважним правом на укладання договору оренди землі та дійшов згоди з ОСОБА_1 щодо продовження дії договорів оренди землі. Договір оренди землі від 04.04.2018 був укладений відповідачами ОСОБА_1 та СВК «Всеукраїнський кооператив Надія» в період дії договору оренди землі укладеного між СВК «Україна» та ОСОБА_1 , що є порушенням вимог чинного законодавства. Оскільки укладення оспорюваних договорів оренди між відповідачами порушує права СВК «Україна» як власника є підстави для визнання їх недійсними та скасування їх державної реєстрації.
В апеляційних скаргах СВК «ВК «Надія» та ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову. 
Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд помилково вважав обґрунтованими доводи позивача та не надав належної оцінки доводам відповідачів. ОСОБА_1 додаткові угоди не підписувались, вони не пройшли державну реєстрацію, тому не набули чинності і не могли бути враховані судом. На виконання вимог п.8 Договору оренди ОСОБА_1 03.05.2018 надсилав орендарю листи щодо заперечення проти поновлення договору оренди землі на новий строк з проханням повернути земельні ділянку після закінчення строку дії договору. Однак позивач не виконав вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та листів щодо пролонгації договору оренди не надіслав. До закінчення дії договорів оренди позивач не вчиняв будь-яких дій, які б свідчили про його волю на продовження дії договорів оренди. Тому суд безпідставно вважав, що уклавши оспорюванні договори ОСОБА_1 порушив переважне право позивача на продовження договору оренди. При цьому суд помилково вказує на те, що між відповідачами укладені договори оренди, що відноситься до зобов`язальних правовідносин, хоча між відповідачами були укладені договори емфітевзису, що відноситься до речового права. Тому суд неправильно застосовує до спірних договорів норми права, що регулюють порядок укладення договору оренди, а не договору емфітевзису. Вважають, що рішення суду є незрозумілим, оскільки застосувавши до спірних правовідносин вимоги ст.215 ЦК України суд не вказав яку саме норму права порушили відповідачі при укладенні спірних договорів.
У відзиві на апеляційні скарги СВК «Україна» просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін. Посилається на те, що зазначені в апеляційних скаргах доводи є необґрунтованими. Вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог закону на підставі повно встановлених обставин у справі. На час укладення оспорюваних договорів емфітевзису строк дії укладених між ОСОБА_1 та СВК « Україна» договорів оренди від 01.03.2007 не закінчився, правових підстав передбачених п.33 договорів для їх припинення не було, сторони не дійшли згоди про їх розірвання. Тому орендодавець не мав законних підстав укладати договори емфітевзису з іншою особою. Той факт, що ОСОБА_1 04.04.2018 уклав договори емфітевзису, а вже потім після укладання та реєстрації цих договорів надіслав СВК «Україна» листи від 03.05.2018 щодо заперечення проти поновлення строку договорів оренди землі, повністю суперечить ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Внаслідок укладення оскаржених договорів СВК «Надія» отримало право користування земельними ділянками, що стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тих самих земельних ділянок. Твердження апелянтів, що право користування на підставі договорів емфітевзису виникло у СВК «Надія» після спливу строку договорів оренди спростовуються умовами визначеними в пунктах 6.3,2.2. оспорюваних договорів. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, суд уважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.  Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Судом установлено, що 1 березня 2007 року між позивачем СВК «Україна» та ОСОБА_3 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 4,0433га кадастровий № 6324885500:02:000:0380, яка знаходиться на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, та належала останньому на підставі державного акту на землю серії ІІ-ХР № 021145, строком на 10 років. Договір оренди зареєстрований у Сахновщинському районному відділенні ХРФ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03 вересня 2008 року за № 040870200054 ( т. 1 а.с. 15 – 16). 
Після смерті орендодавця за договором оренди ОСОБА_3 власником зазначеної земельної ділянки став відповідач по справі – ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 серпня 2016 року, зареєстровано в реєстрі з № 1318 ( т.1 а.с. 39, 40). 
Також 1 березня 2007 року між позивачем СВК «Україна» та ОСОБА_3 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,9229 га кадастровий № 6324885500:02:000:0378, яка знаходиться на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, та належала останньому на підставі державного акту на землю серії ІІ-ХР № 021145, строком на 10 років. Договір оренди зареєстрований у Сахновщинському районному відділенні ХРФ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08 жовтня 2008 року за № 040870200304 ( т.1 а.с. 41).
Після смерті орендодавця за договором оренди ОСОБА_3 власником зазначеної земельної ділянки став відповідач по справі – ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 серпня 2016 року, зареєстрованому в реєстрі за № 1312 ( т.1 а.с. 9). 
Окрім цього, 01 березня 2007 року між позивачем СВК «Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 4, 0979 га кадастровий № 6324885500:02:000:0382, яка знаходиться на території Огіївської сільської ради Сахновщинського району Харківської області та належала останньому на підставі державного акту на землю серії ІІ-ХР № 021168, строком на 10 років. Договір оренди зареєстрований у Сахновщинському районному відділенні ХРФ ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинений запис від 08 жовтня 2008 року за № 040870200254. 
Пунктом 8 зазначених договорів оренди передбачено, що у разі закінчення строку дії договору, договір вважається продовженим на повний термін, якщо зацікавлена сторона не повідомила іншу сторону письмово про розірвання договору не пізніше 15 серпня.
22.01.2018 СВК «Україна» та ОСОБА_1 уклали додаткові угоди до договорів оренди землі від 01.03.2017, у яких продовжили дію договорів на 10 років та виклали договори оренди в новій редакції. Проте зазначені додаткові угоди не були зареєстровані в установленому законом порядку ( т.1 а.с. 21 – 32).

Листами – попередженнями від 03.05.2018 ОСОБА_1 повідомив орендаря про відсутність у нього наміру продовжувати дію договорів оренди від 01.03.2007 та укладати будь – які додаткові угоди з СВК « Україна» після закінчення строку їх дії. У якості доказів направлення зазначених листів ОСОБА_1 надані відповідні Описи цінного листа з відбитком печатки відділення поштового зв`язку та фіскальні чеки з зазначенням номеру відділення поштового зв`язку й номером поштового відправлення (т.1 а.с. 92 – 97). 
04.04.2018 між ОСОБА_1 та СВК «Всеукраїнський кооператив Надія» було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) земельної ділянки площею 4.0979 га кадастровий номер: 6324885500:02:000:0382 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2018; договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) земельної ділянки площею 0,9229 га кадастровий номер: 6324885500:02:000:0378, та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2018 року; договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) зазначеної земельної ділянки площею 4,0433 га кадастровий номер : 6324885500:02:000:0380 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2018 рокую Пунктами 2.1., 6.3 договорів емфітевзису передбачено, що землекористувач набуває права користування земельною ділянкою з 09.10.2018. Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Право емфітевзису вважається набутим з 09.10.2018 ( т.1 а.с. 33 – 35).
Згідно актів прийому-передачі земельної ділянок до договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 04.04.2018 ОСОБА_4 передав 09 жовтня 2018 року у користування СВК «ВК Надія» земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 10 років ( т.1 а.с. 192 – 194). 
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом статті 215 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.  
Як убачається зі змісту позовної заяви СВК «Україна» оспорює договори емффівтезису тому, що вважає, що ці правочини порушують його право на використання земельних ділянок, що знаходяться у нього в оренді. 
Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом положень частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
У частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.
Права наймача, що встановлені статтею 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами.
Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначені Законом України від 06.10.1998 № 161-ХІV «Про оренду землі» (надалі Закон № 161-ХІV).
Відповідно до ст.ст.13,14 Закону № 161-ХІV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ст.17 Закону № 161-ХІV).
В п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України. Право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) може виникати також на підставі заповіту (ч.1 ст. 102-1 ЗК України). 
Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (частина перша статті 407 ЦК України).
Договір оренди та договір емфітевзісу не є тотожними та мають відповідні відмінності. Наділення орендаря окремими повноваженнями щодо права на оренду земельної ділянки не дає підстав для прирівнювання цього майнового права до емфітевзису, щодо якого законодавством чітко визначено самостійний правовий режим.
Правові підстави поновлення договору оренди землі визначені статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.
Відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, буде порушене, зокрема, у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднім орендарем про намір реалізувати своє переважне право.
Відповідно до частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Частинами восьмою, дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.
Задовольняючи позов СВК «Україна» суд помилково виходив з того, що ОСОБА_1 було порушене переважне право позивача на поновлення договорів оренди. 
А саме, суд безпідставно вважав, що позивач, як добросовісний орендар, висловив свій намір продовжити дію цих договорів, для чого уклав з ОСОБА_1 додаткові угоди від 22.01.2018. 
Зазначені угоди  не були зареєстровані у встановленому законом порядку,у зв`язку з чим на їх підставі у орендаря не виникло право оренди на строк до 2028 року. 
Крім цього, суд не взяв до уваги зміст п. 8 договорів оренди від 01.03.2018, відповідно до якого договір вважається продовженим на повний термін, якщо зацікавлена особа не повідомила іншу сторону письмово про розірвання договору не пізніше 15 серпня. 
Після укладення додаткових угод від 22.01.2018 року, на виконання пункту 8 договорів оренди від 01.03.2018 ОСОБА_1 листами від 03.05.2018 повідомив СВК «Україна» про своє не бажання продовжувати дію договорів оренди від 01.03.2007 та запропонував повернути земельні ділянки 08.10.2018. 
Всупереч вимог ст.12,81 ЦПК України СВК « Україна» не надала суду належних та допустимих доказів на спростування факту направлення на його адресу листів – попереджень ОСОБА_1 від 03.05.2018 та доказів повідомлення ОСОБА_1 про свій намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк. 
Враховуючи вищенаведені положення закону та факт попередження орендодавця про своє не бажання продовжувати дію договорів оренди від 01.03.2007 висновки суду про порушення переважного права позивача на поновлення договорів оренди землі на новий строк не є обгрунованими. 
Встановлені у справі фактичні обставини дозволяють зробити висновок про те, що сам факт укладення між відповідачами договорів емфітевзису від 04.04.2018, за якими право користування спірними земельними ділянками виникло після спливу строку договору оренди, на взаємовідносини між СВК « Україна» та ОСОБА_1 не впливають.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 693/19/18. 
З огляду на викладене колегія суддів уважає, що апеляційні скарги відповідачів підлягають задоволенню. Рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову. 
Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
СВК «ВК «Надія» при подачі апеляційної скарги сплатило 2 881 грн 50 коп. (т.2 а.с. 1), ОСОБА_1 – 2881 грн 50 коп. (т.2 а.с. 19). Тому з огляду на обґрунтованість їх апеляційних скарг, зазначені суми підлягають стягненню з позивача.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Всеукраїнський кооператив Надія» та ОСОБА_2 , який діє в інтересах  ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 7 лютого 2020 року скасувати. 
У задоволенні позову Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» до ОСОБА_1 , Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Всеукраїнський кооператив Надія» про визнання недійсними договорів емфітевзісу від 04.04.2018 відмовити.
Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Всеукраїнський кооператив Надія» 2 881(дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) гривню 50 (п`ятдесят) копійок судового збору, сплаченого при зверненні з апеляційною скаргою.
Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» на користь  ОСОБА_1 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) гривню 50 (п`ятдесят) копійок судового збору, сплаченого при зверненні з апеляційною скаргою. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 24 липня 2020 року.

Головуючий                                                         О.Ю. Тичкова

Судді                                                                        С.С. Кругова

В.Б. Яцина