22.07.20
22-ц/812/1109/20

МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Справа № 489/1953/20 
Провадження № 22-ц/812/1109/20 

 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах : 
головуючого – Темнікової В.І.,
суддів – Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В., 
із секретарем судового засідання – Гавор В.Б.,
представника ТОВ «Центрум Капітал» Корнієнко Л.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю  «Центрум Капітал» на ухвалу Ленінського районний суд м. Миколаєва від 05 травня 2020 року, постановлену під головуванням судді Рум?янцевої Н.О. у приміщенні цього суду, за заявою ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрум Капітал», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Іннеси Володимирівни про визнання права власності та усунення перешкод у здійсненні щодо нього правомочностей, -

В С Т А Н О В И Л А :

04 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка належить їй на праві власності, до подачі позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрум Капітал» (далі – ТОВ «Центрум Капітал»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. про визнання права власності та усунення перешкод у здійсненні щодо нього правомочностей шляхом скасування запису у Державному реєстрів речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер 51653407 від 17.03.2020р., у зв`язку з чим вона була позбавлена правомочності розпоряджатися власною квартирою АДРЕСА_1 . 
В обґрунтування заяви зазначала, що вона є власником спірної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05 липня 2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельяновою Н.В. та зареєстрованим в реєстрі за номером № 1424. При укладенні вказаного договору, приватний нотаріус засвідчила про відсутність обтяжень, іпотеки, інших речових прав стосовно цієї квартири та продавця, які б унеможливлювали укласти даний договір купівлі продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .
15 квітня 2020р. заявниця засобами поштового зв`язку отримала повідомлення-вимогу від ТОВ «Центрум Капітал» про усунення порушення шляхом виконання порушеного зобов`язання, а саме погашення заборгованості за кредитним договором про відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії № 22/КВ-07 від 29 жовтня 2007 р. в порядку статей 35, 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Зі змісту отриманого повідомлення їй стало відомо, що її квартира перебуває в іпотечному обтяженні, іпотекодержателем якого є ТОВ «Центрум Капітал», що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Як зазначає у своїй вимозі ТОВ «Центрум Капітал», згідно цього іпотечного договору у 2007 р. на будівництво будинку, в якому знаходиться належна їй квартира, ТОВ «Капітолій» отримало кредит від ТОВ «Український промисловий банк» та в забезпечення виконання своїх кредитних зобов`язань уклало іпотечний договір від 29 жовтня 2007р., який засвідчив приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Горбуров К.Є. за реєстровим № 2893.
Відповідно до вказаного іпотечного договору іпотекою були майнові права на нерухомість, яка належала ТОВ «Капітолій», але будівництво якої ще не було завершено, а саме - 65 квартир, що розташовані в багатоквартирному будинку з громадсько- АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 . Серед переліку квартир у запису про іпотечне обтяження зазначена і квартира АДРЕСА_4 , як зауважує заявниця, в іпотеку не передавались. 
Крім того зауважує, що найголовнішим у зазначеному повідомлені-вимозі від ТОВ «Центрум Капітал» є те, що через 30 діб після отримання цього листа, останній набуває право позбавити заявницю права власності на її квартиру у позасудовому порядку, а саме, або шляхом продажу третій особі від свого імені або шляхом реєстрації права власності на себе. При цьому, дозволу та якихось документів від неї на здійснення таких дій для ТОВ «Центрум Капітал» законодавчо не потрібно. Це випливає з норм Закону України «Про іпотеку» (ст. ст. 35, 37, 38) та положень укладеного у 2007 році іпотечного договору, як стверджує ТОВ «Центрум Капітал».
За таких обставин, для зняття іпотечного обтяження та подальшого вільного володіння, користування та розпорядження власною квартирою, ОСОБА_1 пропонують, у 30-денний термін разом з ТОВ «Капітолій» погасити існуючу кредитну заборгованість за договором №22/КВ-07 від 29.10.2007 року у сумі 114 125 626,19 грн., або викупити іпотечні майнові права на власну квартиру за ринковою вартістю сьогоднішнього дня.
На думку позивачки, ТОВ «Центрум Капітал» та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна незаконно, з порушенням низки норм матеріального права, внесли запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме - рішення про державну реєстрацію прав та п обтяжень, індексний номер: 51653407 від 17.03.2020 року, яким було накладено іпотечне обтяження на: двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 .
Оскільки, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська І.В. та ТОВ «Центрум Капітал» на її думку незаконним шляхом внесли іпотечне обтяження на її квартиру та, в свою чергу, останній безпідставно намагається позбавити її права власності на зазначену квартиру шляхом здійснення її продажу, ігноруючи права законного власника, то як зазначає ОСОБА_1 у неї є достатньо підстав побоюватись, що не вжиття заходів забезпечення позову надасть можливість ТОВ «Центрум Капітал» відчужити квартиру АДРЕСА_1 , що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі у майбутньому.
З огляду на викладене, просила задовольнити заяву.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2020 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 05.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1424. Роз`яснено заявнику положення ч.4 ст. 152 ЦПК України про те, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом 10 днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Не погодившись з даною ухвалою суду, ТОВ «Центрум Капітал» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає нормам процесуального права, постановленою з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням і недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими та просить її скасувати та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, вирішуючи питання про забезпечення позову, не взяв до уваги інтереси ТОВ «Центрум Капітал», які можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову. Крім того, суд, постановляючи ухвалу про забезпечення позову, відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України зобов`язаний був вирішити питання щодо зустрічного забезпечення, проте, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд питання зустрічного забезпечення не розглядав та відповідно не приймав рішення щодо зустрічного забезпечення. Також в ухвалі суду не вказано підстав та висновків, чому суд прийняв рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, суд не дослідив необхідність забезпечення позову, не встановив підстав, які унеможливлять виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову. ТОВ «Центрум Капітал» вважає, що заявниця не довела обставин, які свідчать про необхідність забезпечення позову, не довела, чим саме невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду та не надала жодного належного доказу, який би підтверджував необхідність застосування заходів забезпечення позову. Оскаржувана ухвала суду не містить обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову та необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову як накладення арешту на квартиру, а має лише посилання щодо обґрунтованості доводів заявника та необхідності вжиття заходів забезпечення позову. ТОВ «Центрум Капітал» не може погодитися із висновком суду, що викладений в оскаржуваній ухвалі, оскільки судом не оцінено обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу, не з`ясовано співмірності виду забезпечення позову, які просила застосувати заявниця, позовним вимогам, не оцінено рівноцінності заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтовано необхідності вжиття такого заходу.
           В судовому засіданні представник ТОВ «Центрум Капітал» підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги.
Інші учасники судового процесу до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
       Ухвала суду вказаним положенням закону в повній мірі відповідає.
Так, постановляючи ухвалу у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ч. 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Предметом позову, у разі його подання, заявник зазначає визнання права власності на усунення перешкод у здійсненні щодо нього прав шляхом скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51653407 від 17.03.2020 року, який було внесено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Іннесою Володимирівною на підставі наданих ТОВ "Центрум Капітолій" документів, щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу квартири від 05.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1424.
Станом на 19 січня 2017 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ТОВ "Миколаївагропроект" на підставі Акту приймання - передачі нерухомого майна б/н від 19.01.2017 року видавник: ТОВ "Капітолій"/ТОВ "Миколаївагропроект"; договору купівлі - продажу майнових прав № 128/10/91 від 05.09.2016 року видавник ТОВ "Капітолій"/ТОВ "Миколаївагропроект".
05 липня 2018 року між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони укладено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1424.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 21.04.2020, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі - продажу квартири від 05.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1424. 
В зазначеній інформаційній довідці містяться відомості щодо державну реєстрацію іпотеки від 29.10.2007 року, підстави виникнення іпотеки: Договір про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору, серія та номер: 4006 виданий 13.12.2012 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є.; Договір про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору від 29.10.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. та зареєстрованого в реєстрі за № 2893, серія та номер 3094, виданий 10.04.2014 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуновим К.Є.; Договір № 2096/К/1 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги, серія та номер 945 виданий 06.12.2019 ПН КМНО Юдін М.А.; Договір № 07/17/03/2020/1 про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, серія та номер 204, виданий 17.03.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В.; Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради "Про зміну та надання адрес і внесення змін до рішень виконкому міської ради" серія та номер 771, виданий 11.09.2015 Миколаївською міською радою. Іпотекодавець - ТОВ "Капітолій"; Іпотекодержатель - ТОВ "Центрум Капітал". 
Заявник зазначає, що 15 квітня 2020 року нею було отримано повідомлення вимогу про усунення порушення шляхом виконання порушеного зобов`язання, а саме шляхом погашення заборгованості за кредитним договором на відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії № 22/КВ-07 від 29.10.2007 року від ТОВ "Центрум Капітал". В зазначеній вимозі вказувалося про наявність у ТОВ "Центрум Капітал" повноважень щодо звернення стягнення на майно у вигляді квартир у будинку АДРЕСА_6 у зв`язку з відступленням права вимоги до ТОВ "Капітолій" за кредитним договором № 22/КВ-07 від 29.10.2007 року, в тому числі за іпотечним договором від 29.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. зареєстрованим за реєстровим № 2893. 
Проаналізувавши дані обставини та врахувавши положення ст. 150 ЦПК України, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Висновки суду про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову відповідають обставинам справи та законодавству, яке регулює спірні правовідносини, в тому числі і зазначеному в тексті ухвали.
Переглядаючи ухвалу суду, колегія суддів виходить з того, що метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.
Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
За змістом частини 3 статті 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
Положеннями частини 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, в тому числі, і накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії.
Частина 8 статті 153 ЦПК України передбачає, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову.
Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року зобов`язує суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, тільки пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Тобто, вирішуючи дане питання суд повинен враховувати інтереси всіх учасників процесу, в тому числі позивача і відповідача.
Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовним вимогам і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вказувала, що ТОВ «Центрум Капітал» має намір позбавити її права власності на вказану квартиру у позасудовому порядку, а у такому випадку виконання судового рішення буде неможливим і порушені права та інтереси позивача не зможуть бути ефективно захищені та поновлені, тому вона просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність накладення обтяження на належну їй квартиру, порушення цим її прав як власника, вказувала на те, що має намір звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності та усунення перешкод у здійсненні щодо нього правомочностей шляхом скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51652826 від 17 березня 2020 р., який було внесено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. на підставі наданих ТОВ «Центрум Капітал» документів, у зв`язку з чим вона позбавлений права користуватися квартирою АДРЕСА_1 .
       Тобто між сторонами існує спір стосовно законності накладення обтяження на нерухоме майно, власником якого є заявниця, а позовна заява, яку має намір подати ОСОБА_1 , буде включати як майнову, так і немайнову вимогу.
Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
З огляду на приписи положень статті 149 ЦПК України змісту позовних вимог, які має намір заявити позивач (їх майновий та немайновий характер), у такому випадку мають застосуватися та досліджуватися такі підстави вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (тобто, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду).
Враховуючи викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, що ТОВ «Центрум Капітал» зареєструвало своє право іпотекодержателя на належну заявнику квартиру, а заявник має намір оспорити законність накладення такого обтяження у судовому порядку шляхом подання відповідного позову, а також, що ТОВ «Центрум Капітал» має можливість розпорядитися вказаною квартирою (наміри про що підтверджуються змістом повідомлення-вимоги від 30 березня 2020 року № 30/03-20), - існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на цю квартиру може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення та ефективний захист або поновлення порушених прав  заявниці (у разі задоволення позову), за захистом яких вона хоче звернутися до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду справи буде реалізовано спірну квартиру, то заявниця не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за її позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення її порушених чи оспорюваних прав або інтересів (у разі доведення такого порушення). 
Тому колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, щодо законності накладення обтяження на яку виник спір, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову, і ці заходи є співмірними із вимогами, які має намір заявити ОСОБА_1 .
За такого колегія судді відхиляє аргументи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову через недоведеність того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, оскільки вони ґрунтується на помилковому тлумаченні норм процесуального права та невірній оцінці обставин справи.
Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неспівмірність обраного судом способу забезпечення позову, оскільки з огляду на заявлені позовні вимоги, які по суті зводяться до оспорювання правомірності реєстрації обтяження на квартиру, власником якої є заявник, саме арешт цього майна є співмірним заходом забезпечення позову.
Також не підтверджені будь-якими доказами твердження про порушення прав ТОВ «Центрум Капітал» застосованими заходами забезпечення позову, а тому не заслуговують на увагу. 
Не є підставою для скасування ухвали суду також доводи апеляційної скарги щодо невжиття судом заходів зустрічного позову.
Зустрічне забезпечення - по суті це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків та має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів. 
Так, згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України метою цього інституту є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
У принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права «Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі», ILA,1996 зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.
Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану status-quo між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.
Вимагати зустрічне забезпечення від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, за загальним правилом згідно ч.1 ст.154 ЦПК України є правом суду.
Застосовування зустрічного забезпечення є обов`язковим тільки, якщо:
1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або
2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові ( ч.3 ст. 154 ЦПК України).
Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом( ч.4 ст. 154 ЦПК України).
При цьому згідно ч.6 ст. 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, у суду не було підстав для застосування ч.3 ст. 154 ЦПК України. Клопотання про зустрічне забезпечення на час винесення судом ухвали про забезпечення позову до суду не надходило.
Таке клопотання може бути подане та вирішене судом і після застосування судом заходів забезпечення позову.
Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявниці щодо зустрічного забезпечення та не вирішення судом питання зустрічного забезпечення в даному випадку не є підставою для скасування ухвали суду про забезпечення позову, оскільки не позбавляє права обтяженої сторони звернутися з клопотанням про таке зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку.
Приймаючи судове рішення у даній справі колегія суддів вважає необхідним зауважити, що накладення арешту на спірну квартиру по іншій справі, про що свідчить надана представником відповідача апеляційному суду копія ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 квітня 2020р. не є перешкодою для вжиття аналогічних заходів забезпечення позову у даній справі. Враховує колегія також те, що дана ухвала оскаржена в апеляційному порядку і остаточного рішення за результатами розгляду апеляційної скарги на дану ухвалу суду апеляційним судом ще не прийнято.
Не є обов`язковою підставою для скасування ухвали суду також посилання представника відповідача на відсутність даних про те, що ОСОБА_1 вчасно, а саме в 10-денний строк з моменту подання заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви, звернулася до суду з відповідною позовною заявою, так як у разі не виконання заявником даної вимоги закону, передбаченої ч.4 ст. 152 ЦПК України, суд, який постановив ухвалу про забезпечення позову, не позбавлений права скасувати її на підставі п.1 ч.13 ст. 158 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Оскільки ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центрум Капітал» залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2020 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів до Верховного Суду, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                В.І. Темнікова

Судді:                                                        Т.З. Бондаренко

       Т.В. Крамаренко

Повний текст постанови складено 24 липня 2020 року