Номер провадження: 22-ц/813/6501/20 
Номер справи місцевого суду: 523/12200/19
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Комлевої О.С.
Цюри Т.В.,
               
розглянувши у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина – Одеса», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Страхова компанія Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Страхова компанія Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

                                        встановив:
       
05 серпня 2019 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який у подальшому було уточнено 27.12.2019 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) «Свята Катерина – Одеса», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача – Приватне акціонерне товариство (далі – ПрАТ) «СК «ПЗУ Україна», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 119729 грн. 55 коп. та моральної шкоди у розмірі 20000 грн., що завдані скоєнням дорожньо-транспортною пригодою (далі – ДТП). Крім того, просила стягнути на її користь з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 14983 грн. 80 коп. та 3108 грн. 29 коп. судового збору, що сплачений нею при поданні позову.
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилалась на те, що 27.01.2019 року на вул. Миколаївська дорога біля будинку №144 сталася ДТП за участю автомобіля AUDI А3 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що знаходився під її керуванням та автомобілем швидкої медичної допомоги RENAULT MASTER з державним номерним знаком НОМЕР_2 , керованого водієм ОСОБА_2 
Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 12.04.2019 року у справі №520/2791/19 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за порушення п.п.2.3, 10.2 Правил дорожнього руху (далі – ПДР).
Вказану постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 12.04.2019 року не було оскаржено, а тому вона набрала законної сили 23.04.2019 року.
Власником автомобіля AUDI А3, державний номер НОМЕР_1 , є позивач по справі ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Автомобіль RENAULT MASTER, державний номер НОМЕР_2 належить ТОВ «Свята Катерина-Одеса», а ОСОБА_2 працював у зазначеному підприємстві водієм, що підтверджується відомостями наявними у страховому полісі № НОМЕР_4 та протоколі про адміністративне правопорушення серії БД№156424 від 27.01.2019.
З метою визначення розміру нанесеного збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля AUDI А3, ОСОБА_1 звернулася до суб`єкта оціночної діяльності - фізичної особи підприємця - ОСОБА_3 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності ФДМУ № 83/17 від 06.02.2017 року, дійсний до 06.02.2020 року) та отримала Звіт №67/19 від 14.06.2019 року.
Відповідно до висновків вказаного Звіту №67/19 вартість відновлюваного ремонту - автомобіля AUDI А3, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті пошкодження при ДТП, яка мала місце 27.01.2019 року становить 200 740 грн. 63 коп. (двісті тисяч сімсот сорок гривень 63 коп.).
Фактичні витрати ОСОБА_1 пов`язані з відновлювальним ремонтом автомобіля AUDI А3 після даного ДТП, які були сплачені підприємству «Audi Центр Одеса Юг» ТОВ «ЗС ГРУП» склали 216 729 грн. 55 коп., що підтверджується рахунком №SKZ0000005/SKSF0000044 від 08.02.2019, відповідними квитанціями про сплату, а саме квитанцією №ПН5259 від 20.05.2019, квитанцією №ПН2312 від 22.05.2019, квитанцією №ПН650 від 23.05.2019 і Наряд-Заказом №SKZ0000005/SKNZ0000189 від 28.05.2019.
Оскільки ПрАП «СК «Арсенал Страхування» сплатив страхову виплату у розмірі 98000 грн., позивачка просила стягнути різницю у розмірі 118729 грн. 55 коп., витрати на евакуацію автомобіля у розмірі 1000 грн. А також просила стягнути з відповідача моральну шкоду, котру вона оцінила у розмірі 20000 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Свята Катерина – Одеса» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі - 11165 грн. 72 коп.; витрати на послуги евакуатора у розмірі – 1000 грн.; моральну шкоду у розмірі - 1000 грн.; судовий збір у розмірі 292,80 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1411 грн. 47 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року, постановлення нового про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, та стягнення судового збору, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
29 травня 2020 року від ТОВ «Свята Катерина – Одеса» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому вони зазначили, що рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просять відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 у повному обсязі, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року залишити без змін (т.2, а.с. 109-117).

В свою чергу, представник ОСОБА_1 – адвокат Лепеха К.Г. 09.06.2020 року подав письмові пояснення щодо відзиву на апеляційну скаргу, у яких заперечував проти доводів ТОВ «Свята Катерина – Одеса», та просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі (т.2, а.с. 133-136).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 20.07.2020 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).
Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).        
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 20.07.2020 року.
При цьому колегією суддів враховано, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, останні отримали належним чином (т.2, а.с.95-108, 139, 140). 
Також слід зазначити, що зворотнє повідомлення про повторне направлення на адресу  ОСОБА_2 вищевказаної копії ухвали суду повернулась на адресу суду 07.07.2020 року (т.2, а.с. 145), у зв`язку з чим розгляд справи призначено ухвалою суду від 10.07.2020 року (т.2, а.с. 149) та відбувся 20.07.2020 року, через перебування головуючого судді Сегеди С.М. з 13 по 17 липня 2020 року на лікарняному (т.2, а.с. 150). 

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником автомобіля AUDI А3 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (т.1, а.с. 49).
27.01.2019 року в м. Одеса по вул. Миколаївська дорога біля будинку №144 сталася ДТП за участю двох автомобілів AUDI А3 з д/н  НОМЕР_1 ,під керуванням позивача ОСОБА_1 , та автомобілем швидкої медичної допомоги RENAULT MASTER з д/н НОМЕР_2 , під керуванням  ОСОБА_2 (т.1, а.с. 8).
Автомобіль RENAULT MASTER, д/н НОМЕР_2 належить ТОВ «Свята Катерина-Одеса», а ОСОБА_2 працював у зазначеному підприємстві водієм, що підтверджується відомостями наявними у страховому полісі №АМ7706533 та протоколі про адміністративне правопорушення серії БД НОМЕР_5 156424 від 27.01.2019 (т.1, а.с. 8, 13).
Оскільки, ДТП відбулось під час виконання ОСОБА_2 своїх трудових обов`язків, а саме обов`язків водія ТОВ «Свята Катерина-Одеса», то відповідно - до ст.1172 ЦК України шкода має бути відшкодована його роботодавцем.
Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 12.04.2019 року, яка набрала законної сили 23.04.2019 року, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та він був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (т.1, а.с. 12).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ДТП від 27.01.2019 року, є встановленим і доказуванню не підлягає.

З метою визначення розміру нанесеного збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля AUDI А3, ОСОБА_1 звернулася до суб`єкта оціночної діяльності - ФОП-Вітвіцького І.І. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності ФДМУ № 83/17 від 06.02.2017 року, дійсний до 06.02.2020 року) та отримала Звіт №67/19 від 14.06.2019 року (т.1, а.с. 19-48).

Згідно звіту №67/19 про визначення вартості матеріального збитку та вартості відновленого ремонту, нанесеного власнику автомобіля AUDI А3 з д/н  НОМЕР_1 від 14.06.2019 року, вартість відновлюваного ремонту із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості складає 200740,64 грн. З них вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу AUDI А3 з д/н НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 131919,36 грн. (т.1, а.с. 19-34).

Разом з тим, на запит адвоката ТОВ ТОВ «Свята Катерина-Одеса» Семененко В.Г. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надало копію Звіту ТОВ «ЕКСПЕРТНО-АСИСТУЮЧА КОМПАНІЯ «ФАВОРИТ» про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу за вих. № 9727 від 06.02.2019р. у якому вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 158 773, 40 грн., з яких вартість матеріального збитку складає 109 165, 72 грн. (т.1, а.с. 137-149).

Обидва транспортні засоби, на момент настання страхового випадку 27.01.2019 року були застраховані за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» - поліс № НОМЕР_6 на автомобіль AUDI А3 з д/н НОМЕР_1 , та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» - поліс № НОМЕР_4 на автомобіль RENAULT MASTER, д/н НОМЕР_2 . 
01.08.2019 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було здійснено страхову виплату на користь позивачки в сумі 98 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням за №44631682 (т.2, а.с. 2).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ «Свята Катерина – Одеса» має сплати на користь ОСОБА_1 саме різницю між розміром збитків та суми страхового відшкодування, яке було отримано позивачкою від ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».
При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із вимог, передбачених ст.ст. 988, 1166, 1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України та ст.ст. 22, 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Однак, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що у звіті ТОВ «ЕКСПЕРТНО-АСИСТУЮЧА КОМПАНІЯ «ФАВОРИТ» про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу за вих. № 9727 від 06.02.2019р. вартість матеріального збитку склала 109 165, 72 грн., без урахування втрати товарної вартості (т.1, а.с.137-149).
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної  вартості.
Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Разом з тим, згідно звіту №67/19 розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу AUDI А3 з д/н НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ і величини ВТВ, яка складає 131919,36 грн. (т.1, а.с.33).

Таким чином, розмір матеріальної шкоди, завданої у ДТП  ОСОБА_1 ,Є підлягає збільшенню з 11 165,72грн. до 33 919,36 грн. (131 919,36 грн. - сума матеріального збитку з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ і величини втрати товарної вартості (далі – ВТВ) – 98000 грн. - сума страхового відшкодування).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача 1000 грн. на евакуатор, оскільки вони були сплачені позивачкою на користь ФОП ОСОБА_4 згідно квитанції до прибуткового касового ордера за № 02/ 01 від 27.01.2019р. та Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 27.01.2019р. (т.1, а.с. 71, 71-зворот).

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що з ТОВ «Свята Катерина-Одеса» підлягає стягненню на користь  ОСОБА_1   різниця між фактичним розміром шкоди, тобто реальною вартістю відновлювального ремонтута страховою виплатою, здійсненою ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», що складає: 216729,55 грн. – 98000 грн. = 118 729,55 грн., є безпідставними, з огляду на вищевикладене та на те, що відшкодуванню підлягають саме завдані в результаті ДТП матеріальні збитки, а не сума відновлювального ремонту автомобіля, в яку не входить коефіцієнт фізичного зносу складових КТЗ і величини ВТВ. 
З урахуванням зазначеного, як було вказано вище, розмір матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, склав 131 918,36 грн., які складаються із суми вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ і величини ВТВ.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, однак вважає, що апеляційна скарга в цій частині є частково обґрунтованою, оскільки розмір цієї шкоди у сумі 1000 грн., є значно заниженим і має бути збільшеним до 5 000 грн.
Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступних підстав.
Так, у відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення  здібностей  потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди маж визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Відповідно до п. 6.2 Методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди», визначених в листі Міністерства юстиції України від 13.05.2004 N 35-13/797 розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Статтею 1167 ЦК передбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних і т.д.), які випробував позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Згідно з пунктами 4, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 від час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи наведене, та приймаючи до уваги посилання позивачки на спричинення їй моральної шкоди, завданої у зв`язку із протиправними діями працівника відповідача, у зв`язку з чим позивачці довелося докладати зусиль для відновлення її порушеного права, що стало причиною моральних страждань, колегія суддів вважає, що висновок суду про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 є правильним. Проте розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн., з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань, пов`язаних з порушенням звичного ритму життя позивачки, не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.  
В даному випадку, суд погоджується з вимогами позивачки про необхідність відшкодування їй моральної шкоди та задовольняє позовні вимоги частково шляхом стягнення на її користь з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, оскільки на думку апеляційного суду зазначена сума є співмірною із завданою моральною шкодою.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги. 

Відповідно до вимог  ст. 214 ЦПК України  під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу  ОСОБА_1 слід задовольнити частково, оскаржуване судове рішення змінити в частині розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В решті оскаржуване рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 слід залишити без змін.
Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне розподілити між сторонами судові витрати, які складаються із судового збору і витрат, пов`язаних із розглядом даної цивільної справи, в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу у загальній сумі 22754,53 грн. (т.1, а.с. 1,2, 77, 78, т.2, а.с. 84), пропорційно до задоволених позовних вимог.
На думку колегії суддів розмір вказаних судових витрат підтверджений матеріалами справи і не спростований її учасниками, а тому ці витрати дійсно понесені позивачкою у зв`язку з розглядом даної цивільної справи і є обґрунтованими.
    
Так, колегією суддів встановлено, що позовні вимоги матеріального та морального характеру задоволені на загальну суму 39 919,36 грн., тобто на 28,57% від заявлених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що за подання до суду позову ОСОБА_1 сплатила судовий збір у сумі 3108,29 грн. (т.1, а.с.1, 2), за подання апеляційної скарги – 4662,44 грн. (т.2, а.с. 84), на правничу допомогу позивачка ОСОБА_1 сплатила 14983,80 грн. (т.1, а.с. 77, 78), то на її користь слід стігнути з відповідача 28.57% зазначених витрат, що буде відповідати вимогам пропорційності задоволеними позовним вимогам, розумності і справедливості.

Тобто з ТОВ «Свята Катерина – Одеса» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 2220,10 грн., що складає 28,57% від сплаченого нею судового збору у сумі 7770,73 грн. (3108,29 грн. + 4662,44 грн. = 7770,73 х 28,75%).
Крім того, колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з відповідачаТОВ «Свята Катерина – Одеса» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4280,87 грн., що також складає 28,57% від сплачених витрат на правничу допомогу (14983,80 грн. х 28,57%).

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                 постановив:        

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року, в частині задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина – Одеса» про стягнення матеріальної і моральної шкоди, а також в частині розподілення між сторонами судових витрат і витрат на професійну правничу допомогу,змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина – Одеса», код ЄДРПОУ: 32120543, на користь  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 33919,36 грн. (тридцять три тисячі дев`ятсот дев`ятнадцять гривень 36 копійок).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина – Одеса», код ЄДРПОУ: 32120543, на користь  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина – Одеса», код ЄДРПОУ: 32120543, на користь  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , сплачений судовий збір у загальній сумі 2220,10 грн. (дві тисячі двісті двадцять гривень 10 копійок).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина – Одеса», код ЄДРПОУ: 32120543, на користь  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4280,87 грн. (чотири тисячі двісті вісімдесят гривень 87 копійок).
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року, в частині стягнення витрат на послуги евакуатора у сумі 1000 грн. (одна тисяча гривень) та в частині відмови в задоволенні іншої частини позовних вимог, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

О.С. Комлева

                                                                                       Т.В. Цюра