УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 463/5857/20
провадження № 51-4443ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 серпня 2020 року про повернення апеляційної скарги.
Суть питання
Слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ухвалою від 10 липня 2020 року відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність працівників Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, поза межами строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 28 серпня 2020 року відмовив ОСОБА_4 у поновлені строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 липня 2020 року та повернув його апеляційну скаргу.
На вказане судове рішення ОСОБА_4 подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 серпня 2020 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 вказує, що після того, як він дізнався про рішення Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)2020 від 17 червня 2020 року ним була направлена апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 липня 2020 року, в якій він порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до положень ч 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. 
Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 КПК визначено, що апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження й особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням вказаного Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений КПК, також міститься у ст. 116 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 117 КПК пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
При цьому такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.
З доданої до касаційної скарги копії ухвали Львівського апеляційного суду від 28 серпня 2020 року, вбачається, що апеляційна скарга ОСОБА_4 , в якій він порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження,надійшла поза межами строку оскарження. Своє клопотання скаржник мотивував тим, що йому не було відомо про наявність Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)2020, в якому визначено, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення ч. 3 ст. 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
За наслідками розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційним судом було відмовлено в його задоволенні.
Своє рішення суд апеляційної інстанції обґрунтував тим, що необізнаність ОСОБА_4 про указане рішення Конституційного Суду не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження. Також апеляційний суд вказав на те, що ухвала слідчого судді, в резолютивній частині якої зазначено, зокрема і строк на апеляційне оскарження п`ять днів з дня її проголошення, скаржником була отримана 21 липня 2020 року. 
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що причина пропуску строку на апеляційне оскарження, указана ОСОБА_4 , не є поважною і відповідно не перешкоджала йому звернутися з апеляційною скаргою до суду в межах строку на таке оскарження.
З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, то Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження. 
З цих підстав Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 серпня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                                  ОСОБА_3