22-ц/804/2857/20 
                                                                                266/2951/19 
                                               
Єдиний унікальний номер 266/2951/19
                                                                        Номер провадження 22-ц/804/2857/20

ПОСТАНОВА
І м е н е м    У к р а ї  н и

09 вересня 2020 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                головуючої Биліни Т.І.,
                                суддів  Мальцевої Є.Є., Пономарьової О.М.,
      за участю секретаря Сидельнікової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Маріупольське вагонне депо Філії «Пасажирська компанія» на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 липня 2020 року у складі суду Шишиліна О.Г., по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Маріупольське вагонне депо Філії «Пасажирська компанія» про скасування наказу, -

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
24 травня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою  до АТ «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Маріупольське вагонне депо Філії «Пасажирська компанія» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Позовна заява вмотивована тим, що вона працює на посаді начальника сектора кадрів виробничого підрозділу Маріупольське вагонне депо філії «Пасажирська компанія «АТ «Укрзалізниця» з 25.03.2013 р. Наказом начальника виробничого підрозділу Маріупольське вагонне депо філії «Пасажирська компанія» від 06.05.2019 року №14/ДС їй оголошено догану за невиконання посадових обов`язків передбачених посадовою інструкцією начальника сектора кадрів. Вважає, що вказаний наказ не відповідає вимогам ст. 149 КЗпП України з наступних підстав. З 09.04.2019 р. по 10.04.2019 р. начальнику ВП Маріупольське вагонне депо ОСОБА_2 працівниками сектору кадрів було надано на підпис пакет документів про прийняття на роботу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а саме заяви про прийняття на роботу на посаду провідників пасажирських вагонів, проекти наказів про прийняття на роботу, про допуск до стажування, повідомлення до ДФС України про прийняття працівників на роботу, погоджені причетними керівниками цеху та спеціалістами. Після ознайомлення з вказаними документами начальником із зазначеного пакету документів до сектору кадрів було повернуто  підписані ним повідомлення до ДФС України про прийняття працівників на роботу та накази про допуск до стажування. Згідно підписаних керівником підприємства наказів, про допуск до стажування за №413 від 12.04.20219 р., №421 від 15.04.2019 р., №422 від 15.04.19 р., №425 від 15.04.2019 р., працівники були допущені нею до стажування, оскільки контроль за виконанням наказів було покладено на неї. Додатково наказами керівника депо від 18.04.2019 р. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , допущені до самостійної роботи. 18.04.2019 р. була проведена оперативна нарада про розгляд інформації начальника ВП Маріупольське вагонне депо, в якій зазначалося, що працівниками сектору кадрів не були направлені особисто на співбесіду до начальника депо особи працевлаштовані до виробничого підрозділу, заяву про прийняття на роботу він не підписував та не мав змоги особисто вирішити питання про їх працевлаштування. У зв`язку із чим вважає, що позивачем було порушено процедуру працевлаштування перелічених осіб, та вимоги чинного трудового законодавства України. Звинувачення керівника позивачка не визнала, оскільки вона діяла відповідно до вимог посадової інструкції, а саме п.2.2. Оскільки начальником було підписано накази про допуск до стажування, що не можливо без прийняття на роботу та підписано повідомлення до ДФС України про прийняття працівників на роботу, вона не мала підстав вважати, що вони не прийняті на роботу, а тому з її боку не було вчинено дій самостійного вирішення питання про прийняття на роботу вказаних осіб, тому дисциплінарне стягнення відносно неї повинно бути скасоване.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано наказ №14/ДС від 06.05.2019р. начальника виробничого підрозділу Маріупольське вагонне депо філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани. Вирішено питання щодо судового збору.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з п. 2.2 посадової інструкції старшого інспектора сектору кадрів затвердженої в.о. начальника виробничого підрозділу Маріупольське вагонне депо В.О. Кожемяка від 01.07.2017, а саме, що старший інспектор оформлює прийом, переведення і звільнення працівників депо згідно діючого законодавства, положень, інструкцій та наказів начальника вагонного депо. Вказане свідчить, що позивачка самостійно не приймала рішення про прийняття на роботу вище перелічених  працівників.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи
Не погодившись з даним рішенням, відповідач АТ «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Маріупольське вагонне депо Філії «Пасажирська компанія» подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про відсутність з боку позивача  порушення трудової дисципліни є  помилковим. Позивачка, в порушення п.2.2 та п.5.2. посадової інструкції начальника сектора кадрів, не перевірила чи є підписаними керівником накази від 09.04.2019 року №302/ОС, від 10.04.2019 року №334/ОС, від 10.04.2020 року №335/ОС, від 10.04.2019 року №336/ОС про прийняття на роботу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , допустила оформлення інших наказів: про проходження стажування, про допуск до самостійної роботи, повідомлення до  ДФС про прийняття їх на роботу. Суд першої інстанції не прийняв до уваги законодавчу норму, а саме ч.3 ст.24 КЗпП України, згідно якої працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказу чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ. Відсутність підпису начальника депо в наказах про прийом на роботу зазначених громадян свідчить про те, що трудовий договір з ними укладено не було. Позивачка повинна була знати, що при відсутності підпису керівника підприємства у наказах про прийом на роботу трудовий договір не є укладеним, у зв`язку з чим, видані пізніше накази про проходження стажування, про допуск до самостійної роботи не мають юридичного значення. 
Доводи і заперечення інших учасників справи
Представник відповідача Федосієнко О.Л. в суді апеляційної інстанції підтримала доводи апеляційної скарги, просила їх задовольнити. 
Позивач ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд  вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає в повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено повно, висновки зроблено у відповідності до вимог законів, які регулюють спірні відносини.
Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Позивач працює у Виробничому підрозділі Маріупольське вагонне депо філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» на посаді начальника сектора кадрів. 
15.04.2019 р. начальником виробничого підрозділу Маріупольське вагонне депо було виявлено, що до проходження стажування но посаді «провідник пасажирського вагона» були допущені громадяни ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відносно яких не було вирішено питання щодо їх працевлаштування, у зв`язку із чим було проведено службове розслідування. 
Позивачем ОСОБА_1 на ім`я начальника вагонного депо були подані письмові пояснення щодо оформлення вказаних громадян на роботу, в яких зазначалося, що нею було сформовано пакет документів, який складався із  проекту наказів про прийом на роботу, про стажування та повідомлення про прийом на роботу до ДФС України за 3 дні до початку роботи, як того вимагає керівництво. Дій самостійного вирішення питання про прийом на роботу перелічених осіб нею не вчинялося ( а.с. 8). 
Заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про прийняття на роботу провідником пасажирського вагону, були особисто написані вказаними особами 09.04.2019 р. та 10.04.2019 р. на ім`я начальника виробничого підрозділу Маріупольського вагонного депо ОСОБА_2 . На вказаних заявах містяться погодження керівників цехів та спеціалістів. (а.с. 28,30, 33,38)
Наказом начальника виробничого підрозділу Маріупольське вагонне депо ОСОБА_2 №14/ ДС від 06.05.2019 року за порушення посадових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією начальника сектора кадрів, затвердженої в.о. начальника ВП Маріупольське вагонне депо В.О. Кожемяка 01.07.2017, а саме п. 2.2, розділу 5, що призвело до порушення процедури працевлаштування ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на посаду - провідник пасажирського вагону та невиконання вимог чинного трудового законодавства України  оголошено догану позивачу.(а.с. 7)
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.
Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
За правилами статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Відповідно до статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.
Порядок застосування дисциплінарного стягнення визначений у статті 148 КЗпП України, відповідно до якого до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими елементами дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Отже, під час розгляду справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни суду необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Апеляційний суд виходить з того, що підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.
Згідно п. 2.2 посадової інструкції старшого інспектора сектору кадрів затвердженої в.о. начальника виробничого підрозділу Маріупольське вагонне депо В.О. Кожемяка 01.01.2017 старший інспектор оформлює прийом, переведення і звільнення працівників депо згідно діючого законодавства, положень, інструкцій та наказів начальника вагонного депо ( а.с. 9-11, 79-80). 
З аналізу наведеного колегія суддів апеляційної інстанції вбачає, що на підставі особисто виготовлених та спрямованих на працевлаштування заяв ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які були погоджені  із  керівниками  цеху і спеціалістами причетними до вирішення питання працевлаштування, позивачем або підпорядкованими їй спеціалістами, були підготовлені проекти наказів, для забезпечення можливості керівництву безперешкодно виконати свої функції спрямовані на плідне функціонування  виробничого підрозділу.
Внутрішнє погодження наказу  оформляють шляхом проставляння візи, яка оформляється відповідно до ДСТУ 4163-2003 і включає: особистий підпис, ініціали (ініціал імені) і прізвище посадової особи, яка візує документ, дату візування. У разі потреби може бути зазначена посада особи, яка візує документ.
Накази (розпорядження) підписуються керівником установи, а у разі його відсутності - посадовою особою, яка виконує його обов`язки та є обов`язковими до виконання.
З матеріалів справи вбачається, що відносно вище перелічених працівників  начальником депо були підписані проекти наказів про стажування, яке передбачає набуття особою практичного досвіду виконання виробничих завдань і обов`язків на робочому місці організації після теоретичної підготовки до початку самостійної роботи під безпосереднім керівництвом досвідченого фахівця. Внаслідок вказаного проекти наказів після підписання набули статусу наказу належного до обов`язкового виконання, що в свою чергу потягло за собою низку інших дій, а саме допуск особи до стажування та виписку маршрутних листів.
Суд першої інстанції обґрунтовано встановив відсутність  протиправних дій позивача та наявності її вини у ситуації яка сталася.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та у визначених законом випадках апеляційної інстанцій.
Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За вказаних обставин доводи відповідача про незаконність судового рішення є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для відмови у задоволенні позову, відповідачем не надано.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено згідно вимог чинного законодавства та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Повний текст постанови виготовлено 14 вересня 2020 року.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Маріупольське вагонне депо Філії «Пасажирська компанія» - залишити без задоволення. 
Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 липня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Касаційна скарга подається безпосередньо до  суду касаційної інстанції.

Головуючий:        Т.І. Биліна

Судді:         Є.Є. Мальцева

          О.М. Пономарьова