ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 627/1916/14-ц                                                Головуючий суддя І інстанції Вовк Л. В.
Провадження № 22-ц/818/2075/20                                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про заміну стягувача у виконавчому листі 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого судді        - Яцини В.Б.
суддів:                        - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретаря:        - Семикрас О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року, постановлену у складі судді Вовк Л.В, у цивільній справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт» про заміну стягувача у виконавчому листі та заміну сторони виконавчого провадження на його правонаступника,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт» (далі – ТОВ «ФК Горизонт») звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі та заміну сторони виконавчого провадження на його правонаступника.
Заява обґрунтована тим, що на примусовому виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавчий лист Краснокутського районного суду від 30.09.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «Меркурій» заборгованості за договором на кредитну лінію № 18-06П-173 від 03.08.2007 у розмірі 5 880 859 грн 78 коп. (виконавче провадження № 49120998). 
Вказано, що згідно протоколу електронного аукціону від 04.04.2019, майно ПАТ Банк «Меркурій», що складається з прав вимог та інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та фізичними особами, дебіторської заборгованості та майнових прав за дебіторською заборгованістю, нерухомості, майнових прав на неї, земельних ділянок та основних засобів, а саме права вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за Кредитним договором № 18-06П-173 від 03.08.2007, були продані переможцю аукціону ТОВ «Фінансова компанія Горизонт».
Між ПАТ Банк «Меркурій» та ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» 13.05.2019 укладено договір купівлі-продажу майна, посвідчений ПН Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т., зареєстрований за № 411, відповідно до якого право вимоги за кредитними договорами, в тому числі Кредитним договором № 18-06П-173 від 03.08.2007, відступлено ТОВ «Фінансова компанія Горизонт». 
На підставі вищевикладеного, ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» оскільки стало новим кредитором за кредитним договором, просило замінити стягувача у вищевказаному виконавчому листі та замінити сторону виконавчого провадження.
Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року заяву задоволено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою заяву ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» залишити без задоволення.
Послався на те, що представник Мікуленко О.О., який діє на підставі довіреності та представляє заявника – ТОВ «ФК Горизонт» не є адвокатом, тому, на його думку, не може представляти юридичну особу у цивільній справі, а уточнена заява ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» подана представником – адвокатом Данченко А.С. не може бути поданою іншою особою, і тому відповідно до ст.257 ЦПК України підлягає залишенню без розгляду. Крім того, ним не надано доказів до уточненої заяви, на які він посилається у своїй заяві.
Вважає, що у ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» відсутні права нового кредитора.
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, що передбачено ст. 372 ЦПК України.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.
У статті 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у зв`язку з укладенням договору про відступлення права вимоги «Фінансова компанія Горизонт» набуло всіх прав кредитора щодо боржника ОСОБА_1 , а тому заява про заміну сторони у виконавчому провадження підлягає задоволенню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.
Судом встановлено, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 17.06.2015 позов публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Куліша В.М., по справі № 627/1916/14-ц за позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» суму заборгованості за Договором №18-06П-173 на кредитну лінію від 03.08.2007 в розмірі 5 880 859 грн 78 коп. 29.06.2015 рішення набрало законної сили.
На підставі виконавчого листа, виданого у вищевказаній справі, 23 жовтня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 49120998.
Електронний аукціон з продажу лоту № F19GL40259 відбувся 06.03.2019. Згідно з протоколом електронного аукціону від 04.04.2019, майно ПАТ Банк «Меркурій», що складається з прав вимог та інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та фізичними особами, дебіторської заборгованості та майнових прав за дебіторською заборгованістю, нерухомості, майнових прав на неї, земельних ділянок та основних засобів, а саме права вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за Кредитним договором № 18-06П-173 від 03.08.2007, були продані переможцю аукціону ТОВ «Фінансова компанія Горизонт».
Між ПАТ Банк «Меркурій» та ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» 13.05.2019 укладено договір купівлі-продажу майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гречаною Р.Т., зареєстрований за № 411, відповідно до якого право вимоги за кредитними договорами, в тому числі Кредитним договором № 18-06П-173 від 03.08.2007, відступлено ТОВ «Фінансова компанія Горизонт».
Таким чином ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» стало новим кредитором за договором на кредитну лінію № 18-06П-173 від 03.08.2007.
Згідно із частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.
Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.
У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.
У контексті передбаченого ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року права на справедливий суд, яке відповідно до ст. 2 ЦПК України є завданням цивільного судочинства Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження у цивільних справах, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання (див. «Стаднюк проти України» (Stadnyuk c. Ukraine), N 30922/05, п. 21, 27 листопада 2008 року). Однак виконавче провадження не може бути відокремлене від судового розгляду, і тому вони мають розглядатись як цілісний процес (див. «Сіка проти Словаччини» (Sika c. Slovaquie), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року; «Побегайло проти України» (Pobegailo c. Ukraine), N 18368/03, п. 18, 29 березня 2007 року).
Європейський суд з прав людини у контексті змісту права на справедливий суд також зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Ураховуючи викладене, зокрема, пункти 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду. При цьому, реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду, позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
До таких висновків дійшов касаційний суд у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Висновки суду першої інстанції про те, що ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» набуло всіх прав кредитора щодо боржника ОСОБА_1 , а тому набуло і права звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідають матеріалам справи та нормам статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Доводи скарги про відсутність повноважень у представника заявника ТОВ – «ФК Горизонт» колегією суддів відхиляються, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, так як до уточненої заяви були надані повноваження представника юридичної особи підтверджені договором про надання правничої допомоги від 05.03.2019. укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ « ФК Горизонт», ордером про надання правової допомоги ПТ № 024498 від 01.11.2019 та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1748. Усі необхідні документи були подані до суду та містяться у матеріалах справи (а. с. 4-58), що не вимагає повторного надання до суду.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 зроблено висновок, що при вирішенні питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. 
Апелянтом не надано доказів відкликання ліцензії, її анулювання чи інших порушень вимог законодавства при укладенні договору про відступлення прав вимоги. Договір про відступлення права вимоги від 11 червня 2019 року є дійсним та чинним, а тому є безпідставними заяви про те, що ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» не набуло прав кредитора.
Докази та обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції, суд відповідно до ст. 89 ЦПК України надав їм належну оцінку. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384, 388, 389 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року-залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 21 вересня 2020 року.

Головуючий                                                        В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                        І.В. Бурлака.

                                                                       О.М. Хорошевський.