ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
18 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/9781/19	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  товариства з обмеженою відповідальністю «Штурман»
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року (головуючий суддя Жукова Є.О.)
у справі  № 160/9781/19
за позовом   Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області
до  товариства з обмеженою відповідальністю «Штурман»
про  застосування заходів реагування, - 
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Штурман», в якому просив:
застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) об`єктів, а саме: будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Новоселівка, вул. Лісна, 10-А ТОВ «Штурман», до повного усунення порушень;
зобов`язати зупинити експлуатацію об`єктів, а саме: будівель та споруд за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Новоселівка, вул. Лісна, 10-А ТОВ «Штурман», до повного усунення порушень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході перевірки відповідача встановлено порушення вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту. Експлуатація об`єкту з такими порушеннями створює загрозу життю та здоров`ю людей. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 задоволено.
Суд виходив з встановлених у справі обставин,  які свідчать про доведеність позивачем порушень вимог пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту, які допущені відповідачем та які створюють загрозу для життя та здоров`я людей, і вказані порушення не були усунуті на час розгляду справи, що є підставою для вжиття заходів реагування.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить  скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. 
Скаржник зазначає, що його було позбавлена права на подання відзиву на позову заяву, оскільки повідомлено про розгляд справи лише 28.11.2019, тоді як розгляд справи відбувався 02.12.2019. Щодо суті позовних вимог відповідач зазначає, що судом не досліджено всі обставини справи, а позивачем в свою чергу не надано належних та допустимих доказів, оскільки відповідач є одним із співвласників туристичного комплекту «Маяк», якому належить 80/100 частки туристичного комплекту, однак в акті перевірки не вказано конкретно, які будівлі та споруди мають порушення вимог законодавства у сферах техногенної та пожарної безпеки, що створює реальну загрозу життю та здоров`ю людей, у зв`язку з чим відповідачем не має можливості усунути вказані порушення.
Сторони про час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином. 
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідно до Наказу Новомосковського міськрайонного відділу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 30.08.2019 року №10 «Про проведення позапланових перевірок»  у період з 18.09.2019 по 19.09.2019 відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» проведено планову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Штурман» за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Новоселівка, вул. Лісна, буд.10-А.
За результатами перевірки складений акт перевірки об`єктів ТОВ «Штурман» щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту від 19.09.2019 №195.
Як вбачається з матеріалів перевірки, перевірка проведена за участі уповноваженої особи підприємства – ТОВ «Штурман», втім означена особа акт перевірки не підписала. 
Перевіркою виявлено порушення чинного законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки: відсутність автоматичної системи пожежної сигналізації та системи оповіщення; відсутність або невідповідність захисту будівлі від прямих ударів блискавки та захисту від вторинних дій блискавки у випадку удару блискавки в будівельні конструкції; відсутність навчання по програмі пожежно-технічного мінімуму; не відповідність технічного стану пожежних кранів та гідрантів; відсутність первинних засобів пожежогасіння та не відповідність їхнього технічного стану; не проведення замірів опору ізоляції силової та освітлювальної електромережі; відсутність декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань пожежної безпеки; не проведення ідентифікації об`єкта господарської діяльності для встановлення наявності або відсутності джерел небезпеки; відсутність навчання з питань цивільного захисту; відсутність об`єктивних тренувань з питань цивільного захисту.
Оскільки за висновками позивача виявлені в результаті перевірки порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Відповідач факти виявлених порушень, в тому числі, доводами апеляційної скарги не спростовує. Відповідач зазначає,  що виявлені в ході перевірки порушення самі по собі не є чинниками, які сприяють виникненню пожежі, а відповідно, не створюють загрозу життю та здоров`ю людини. Позивачем не доведено наявності реальної загрози життю та здоров`ю людей і пропорційності застосування визначених ним заходів реагування.
Всі перелічені позивачем загрози життю та здоров`ю людей у зв`язку із експлуатацією будівель носять декларативний характер та ґрунтуються на припущеннях, без встановлення існування як реальних фактів такої загрози, так і не визначеності таких загроз для кожної з будівель.
Позивачем не враховано, що більшість будівель відповідача є нічим іншим, як туристичними будиночками, які складаються з однієї кімнати, і загальна площа яких становить від 9 м2 до 15 м2. Деякі будівлі побудовано ще у 1970-1980 роках, і при їх проектуванні взагалі не існувало вимог щодо встановлення автоматичної системи пожежної сигналізації та системи оповіщення, а так само не існувало вимог щодо захисту будівлі від прямих ударів блискавки та захисту від вторинних дій блискавки у випадку удару блискавки в будівельні конструкції. Виконання таких вимог є можливим за наявності відповідних проектних рішень і за наявності проведення реконструкції або капітального ремонту цих будівель.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує, що судом при ухваленні оспорюванного рішення не враховано всіх обставин, зокрема, наведених відповідачем, що свідчить про необґрунтованість рішення суду.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає відсутніми підстави для задоволення апеляційної скарги.
Стосовно доводів відповідача про порушення  судом норм процесуального права апеляційний суд зазначає таке. 
Згідно з ч.1 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Відповідно до ч.1 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Частиною першою статті 11 КАС України передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Відповідно до матеріалів справи, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому проваджені.
Відповідно до ч. 6 ст. 169 КАС України, з урахуванням положень ст. 251 КАС України, копія вищезазначеної ухвали суду від 23.10.2019 направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із зворотнім повідомленням про отримання за адресою відповідача, яка зазначена у адміністративному позові, – АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.6 ст.251 КАС України днем вручення судового рішення є, в тому числі, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 4 ч.6 ст.251 КАС України).
Згідно пунктів 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.
Враховуючи, що ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 повернуто до суду з незалежних від суду причин, вказана ухвала вважається належним чином врученою адресату, а відповідач  вважається таким, що був належно повідомлений.
Одночасно, матеріали справи містять телефонограму, згідно якої 28.11.2019 представника відповідача 28.11.2019 о 16:33 за тел. НОМЕР_1 повідомлено про розгляд справи та про надання відзиву  на позову заяву.
Відповідно до ст. 175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції повідомлено представника відповідача про розгляд справи у строк, достатній для підготовки відзиву на позовну заяву, тому наведені позивачем доводи не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
По суті позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. 
Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» .
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V.
За визначенням, наведеним у ст.1 вказаного Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.
За приписами ч.1 ст.3 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності. 
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону № 877-V виключно законами встановлюються, зокрема,: 
- органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;
- види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); 
- повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;
- вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;
- спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю).
Відповідно до ч.7 ст.7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Згідно п.12 ч.1 ст.67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
У відповідності до ч.2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Частиною 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:
1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 
2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 
3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 
4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 
5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 
6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 
7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 
8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 
9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 
10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 
11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (ч.2 ст.70 Кодексу цивільного захисту України). 
Відповідно до п.3  ст.55 Кодексу цивільного захисту України  забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
Виходячи з наведених правових норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у позивача повноважень щодо звернення до суду з відповідним позовом.
Також наведені вище положення Кодексу цивільного захисту України визначають, що підставою застосування за рішенням суду заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи (експлуатації) підприємства, його окремих об`єктів, споруд, цехів, дільниць, є виявлені в установленому порядку порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, якщо такі  порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. 
Виходячи з суті виявлених позивачем під час перевірки порушень, апеляційний суд погоджується, що вказані порушення є такими, що створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, що є неприпустимим з урахуванням того, що відповідно до п. 33 ч. ст.2 Кодексу цивільного захисту України, пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю. Згідно п.24 вище зазначеної статті надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності. 
Пожежі відносяться до надзвичайних ситуацій, а загроза життю та здоров`ю людей виникає не лише при наявності порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що безпосередньо можуть до неї призвести, а й при наявності інших порушень по нездійсненню заходів щодо захисту людей від впливу небезпечних чинників при вже виниклій пожежі.
За результатами перевірки, оформленої актом від 19.09.2019 № 195, встановлено низку порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, які створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей - в тому числі, осіб, які перебувають в належних відповідачеві будівлях та спорудах, працюючого персоналу, інших громадян, а також осіб, які будуть здійснювати ліквідацію надзвичайної ситуації (пожежі), в разі її виникнення.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідач жодним чином не ініціював заходів щодо усунення виявлених позивачем порушень та проведення повторної перевірки підприємства, а також жодним чином не спростував або заперечив щодо позиції, викладеної у позовній заяві.
Апеляційний суд не приймає доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, що деякі належні відповідачу будівлі збудовані більш ніж 40 років і при їх проектуванні взагалі не існувало вимог щодо встановлення автоматичної системи пожежної сигналізації та системи оповіщення, а так само не існувало вимог щодо захисту будівлі від прямих ударів блискавки та захисту від вторинних дій блискавки у випадку удару блискавки в будівельні конструкції. З цих же підстав відповідач вважає безпідставним посилання позивача на вимоги ДСТУ Б В.2.5-38:2008.
Оскільки вказані відповідачем будівлі та споруди продовжують експлуатуватися і в теперішній час і призначені для перебування в них людей, ці будівлі, незважаючи на дату  їх будівництва, мають бути приведені у відповідність з діючими нормами, в тому числі, що регулюють питання пожежної та техногенної безпеки.  
Відсутність автоматичної системи пожежної сигналізації та системи оповіщення призводить до пізнього виявлення пожежі та оповіщення людей, які перебувають у будівлі, в зв`язку з чим первинні засоби пожежогасіння будуть не ефективними, продукти горіння та чадний газ унеможливлять своєчасну та безпечну евакуацію людей з будівлі та призведуть до отруєння людей що перебуватимуть у ній, гасіння пожежі здійсниться лише після прибуття пожежних підрозділів з необхідними засобами гасіння.
У випадку удару блискавки в будівельні конструкції виникає небезпечне іскріння, полум`я та електричний струм, що виникає у результаті виносу високої напруги на струмопровідні частини конструкцій, апаратів, агрегатів, сприяє виникненню пожежі з її небезпечними факторами та розповсюдженням їх до місць перебування людей, та створює загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Невідповідність технічного стану пожежних кранів та гідрантів, так само як і відсутність первинних засобів пожежогасіння та невідповідність їхнього технічного стану, призводить до унеможливлення гасіння пожежі, допускає розповсюдження пожежі по будівельним конструкціям, їх руйнації, та збільшення продуктів горіння, чадного газу та впливу підвищених температур, що в свою чергу створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей унеможливлюючи евакуацію людей з будівлі.
З огляду на викладене,  апеляційний суд погоджується з доводами позивача, підтриманими судом першої інстанції,  що виявлені порушення під час позапланової перевірки об`єкту створюють загрозу життю та здоров`ю людей. 
Наведені в апеляційні скарзі доводи не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, на час ухвалення рішення докази усунення виявлених порушень були відсутні, крім того відсутні вони і на час перегляду справи в апеляційному суді.
Отже, враховуючи, що на час розгляду справи судом першої інстанції виявлені позивачем в установленому порядку порушення вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки відповідачем не усунуто, суд вважає обґрунтованим твердження позивача про існування обставин, що створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, відповідно, є  обґрунтованими вимоги позивача про застосування до відповідача визначених позивачем заходів реагування, оскільки виявлені перевіркою порушення, у разі виникнення пожежної небезпеки, будуть нести реальні, а не вірогідні негативні наслідки.
Посилання відповідача на той факт, що судом першої інстанції не враховано, що ТОВ «Штурман» є одним із співвласників туристичного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , якому належить 80/100 частки туристичного комплексу «Маяк», апеляційний суд вважає неприйнятними, оскільки наведені відповідачем обставини ніяким чином не впливають на визначений судом обов`язок  відповідача зупинити експлуатацію об`єктів, а саме: будівель і споруд за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Новоселівка, вул. Лісна, буд.10-А, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Штурман». 
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення  з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.  
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Штурман» залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі №160/9781/19 залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко