ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1392/20 Справа № 185/6269/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Варенко О.П., Городничої В.С.,
при секретарі         -        Василенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області,
на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2019 року
по справі за позовом  ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міськрайонне управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:
В липні 2018 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов  ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міськрайонне управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області позовні вимоги  ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міськрайонне управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) розміром 5,29 умовних кадастрових гектарів із земель, розташованих на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
         Стягнуто з Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1  понесені судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. 
       В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі : Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2019 року по цивільній справі №185/6269/18 та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_1 відмовити у задоволені позову.
Відзивів на апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі : Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило. 
       Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки право чоловіка позивачки на земельну ділянку виникло з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право на колективну власність, а позивач є спадкоємицею за законом, то за позивачем можливо визнати право власності на земельну ділянку (пай).
      Але з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 був членом колгоспу «Межиріч» с.Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, який рішенням загальних зборів від 30.01.1996 року, протокол №1 було перетворено в КСП «Межиріч» с.Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області. 
13 лютого 1996 року зареєстровано КСП «Межиріч» с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області. 
20 січня 1994 року колгоспу «Межиріч» було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ДП та затверджено список осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), відповідно до якого ОСОБА_2 значиться під номером 566 .
Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12 грудня 1997 року, державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Білоножко А.Г., спадкоємицею майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 .
У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин є Головне управління Держгеокадастру.
Згідно з п.п. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, Визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області. 
Так, Верховний Суд України в постанові Пленуму № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення в цивільній справі» роз`яснив, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду. 
Водночас, всупереч вимог ст. 51 ЦПК України, до участі у розгляді даної справи не залучалось в якості співвідповідача Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, що позбавило його можливості своєчасно встановити факт наявності вказаного рішення та оскаржити його з метою захисту інтересів держави.
Порушення інтересів держави полягає в тому, що визнання судовим рішенням за ОСОБА_1  права на отримання земельної частки (паю), за відсутністю правових підстав, є незаконним та порушує встановлений законодавством порядок набуття прав на землю сільськогосподарського призначення та майнові інтереси держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області щодо володіння та розпорядження землею. 
Приймаючи спірне рішення, в порушення ст. 229 ЦПК України, судом першої інстанції не встановлено, що на час розгляду справи невитребувані земельні ділянки (паї) колишнього КСП "Межиріч", відсутні.
Відтак, визнання за ОСОБА_1 права на отримання земельної частки (паю) за відсутності відповідних земель беззаперечно зачіпає інтереси держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, оскільки реалізувати встановлене судом право позивач зможе лише шляхом виділення такого паю із земель запасу чи резервного фонду державних сільськогосподарських земель.
У п. 21 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.
Відповідно до листа виконавчого комітету Межиріцької сільської ради від 27.06.2019 року №1135 земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 4214,1732 га на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади передано у комунальну власність на підставі наказу №4-5219/15-18 СГ ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області та відповідного акту приймання - передачі від 21.12.2018 року.
Рішенням Межиріцької сільської ради №502-14/VII від 19.04.2019 року вирішено прийняти земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність та провести державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2019 року (справа №915/20/18) дійшов однозначного висновку про можливість представництва органами прокуратури в суді органів місцевого самоврядування.
Суд касаційної інстанції зазначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.
Враховуючи, що Головне Держгеокадастру управління в Дніпропетровській області та орган місцевого самоврядування спірне судове рішення в апеляційному порядку не оскаржили, що свідчить про неналежне виконання ними покладених на них обов`язків щодо захисту інтересів держави, вказане, відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», є підставою для представництва прокурором інтересів держави у справі №185/6269/18 шляхом внесення апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.
У чинному законодавстві чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», у зв`язку із чим прокурор у кожному кожному випадку обгрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи. При цьому враховуються висновки Верховного Суду, зроблені при розгляді інших справ за участю прокурора (ухвали від 07.05.2018 року у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 року у справі №812/1689/16, постанови від 25.04.2018 року у справі №806/1000/17, від 13.06.2018 року у справі №687/379/17-ц, №924/1256/17).
На думку Верховного Суду, нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу та органу місцевого самоврядування може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.
Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обгрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.
Відповідно до пункту 2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства.
Як роз`яснив Верховний Суд України в пункті 24 постанови Пленуму №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин Ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Отже, сам лише факт включення громадянина до списку, що є додатком по Державного акта на право колективної власності на землю, не є достатньою підставою для виникнення у особи права на земельну частку (пай). Для цього також необхідно, щоб відповідне КСП отримало державний акт у встановленому законом порядку, а громадянин дійсно перебував у членських відносинах з таким КСП на момент видачі державного акту.
Суд першої інстанції дійшов до висновку, що колгосп "Межиріч" 20.01.1994 року отримав Державний акт на право колективної власності на землі серії ДП. У списку громадян, що є додатком до Дерджавного акта на право колективної власності на землю, виданого колгоспу "Межиріч" під номером 566 значиться ОСОБА_2 - чоловік позивачки.
Однак, з матеріалах справи вбачається, що Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Межиріч" виданий підприємству 24.12.1993 року.
Так, судом не взято до уваги, що відповідно до п.1 ч.2 Указу №720 паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснювалося після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Відповідно до положень ст.5 Земельного кодексу України, в редакції 1990 року, суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.
Отже з отриманням колгоспом "Межиріч" у 1994 році державного акту на право колективної власності на землю у її членів право на земельну частку (пай) за рахунок цих земель не виникло.
Також судом не враховано, що рішенням Межиріцької сільської ради № 11 від 20.03.2000 року КСП "Межиріч" набуло право колективної власності на землю колгоспу "Межиріч" з 18.01.1997 року.
Відтак, на час смерті чоловіка позивачки, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , члени колгоспу "Межиріч" права на отримання земельної частки (паю) за рахунок цих земель не мали.
Судом першої інстанції не взято до уваги, що не зважаючи на те, що чоловік позивачки був включений до списку громадян, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого колгоспу "Межиріч", але право на земельну частку (пай) за рахунок земель колективної власності підприємства він не набув.
Зазначене унеможливлює спадкування позивачем у порядку ст. 1218, 1261 ЦК України права на отримання земельної частки (паю), оскільки таке право не належало спадкодавцеві.
Вказане додатково підтверджує відсутність права у спадкодавця на спірну земельну частку (пай).
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області підлягає задоволенню, а рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2019 року скасуванню.
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міськрайонне управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом -відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судові витрати у розмірі 1057,20 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області - задовольнити.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2019 року - скасувати.
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міськрайонне управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судові витрати у розмірі 1057,20 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко 

В.С.Городнича