Ухвала        
28 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 488/2804/17
провадження № 61-9349ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач),               Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: Державне підприємство «Миколаївське лісове господарство», Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акту, скасування запису в державному реєстрі, витребування земельної ділянки у придатному для використання стані, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2019 року та  постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року.
Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі.
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження                     № 62233716, відкритого за виконавчим листом № 2/488/181/19, виданим 11 листопада 2019 року Корабельним районним судом м. Миколаєва у справі № 488/2804/17 та заборонити Корабельному відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчиняти будь-які виконавчі дії за вказаним виконавчим листом, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.  
Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, Верховний Суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України «Касаційне провадження».
За правилом частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
За правилами статті 400 цього Кодексу під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Вирішення питання про забезпечення позову правилами зазначеної Глави ЦПК України не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься.
Отже, відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення процесуального питання забезпечення позову на цій стадії розгляду справи.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду               від 13 грудня 2019 року у справі № 153/958/18. 
З огляду на вищевикладене, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі задоволенню не підлягає.
Разом із тим, частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Наведені у клопотанні доводи дають підстави для висновку про необхідність зупинення виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2019 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року до закінчення касаційного провадження. 
Керуючись статтею 400, 436 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1  про забезпечення позову у справі за позовом керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: Державне підприємство «Миколаївське лісове господарство», Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акту, скасування запису в державному реєстрі, витребування земельної ділянки у придатному для використання стані відмовити.
Зупинити виконання рішення Корабельного районного суду                                 м. Миколаєва від 25 березня 2019 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 рокудо закінчення касаційного провадження. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                           С. П. Штелик 
 
                                                                                                С. Ю. Мартєв     
 
                                                                                                В. М. Сімоненко