Справа № 447/1268/20                                Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р. 
Провадження № 33/811/880/20                 Доповідач: Гуцал І. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Герея Олександра Дмитровича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його адвоката Герея Олександра Дмитровича на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 4 червня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

постановою судді Миколаївського районного суду Львівської області від 4 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 в дохід держави 420 гривень 40 копійок судового збору.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 10 травня 2020 року о 03:27 год. на автодорозі Київ-Чоп 601 км. керував автомобілем ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України. Таким чином, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
На постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 4 червня 2020 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його представник - адвокат Герей О.Д. подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати дану постанову та закрити провадження у справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та адвокат Герей О.Д. зазначають, що постанова судді місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки така не відповідає фактичним обставинам справи та не ґрунтується на належних, достатніх і допустимих доказах. 
Вказують, що орган поліції не дотримався встановленого порядку проведення медичного огляду і не мав підстав для складення щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, у судовому засіданні ОСОБА_1 справді повідомив, що відмовився від огляду на стан сп`яніння з використанням «Драгера», оскільки сумнівався в достовірності зафіксованих ним результатів. В порушення вимог закону, поліцейські не запропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, не направили останнього до відповідного медичного закладу.
Посилаються на те, що з відеозапис з камер спостереження патрульних спростовує висновки про те, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки у відеозаписі його мова і рухи відповідають обстановці і не виходять за межі звичної поведінки особи у тверезому стані.
Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Герея О.Д., який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Частиною 1 ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали, з`ясував позицію ОСОБА_1 , його адвоката Герея О.Д. та дійшов правильного висновку про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.
Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, ст. 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у даному випадку полягає у відмові особи, яка здійснювала керування транспортним засобом та якій працівник поліції висловив вимогу пройти огляд на стан сп`яніння.
Частиною 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за  № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735) визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З долученого до матеріалів справи відеозапису з камер спостереження патрульних вбачається, що після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 поліцейським у присутності двох свідків було запропоновано останньому пройти огляд на стан сп`яніння, однак ОСОБА_1 від проходження огляду категорично відмовився, бажання пройти такий у медичному закладі не висловив. Зазначив, що зі складеним щодо нього протоколом не згоден. Наведене, однак, не може розцінюватися судом як прагнення особи пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. 
Таким чином, попри наявність у водія обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, особа також може відмовитися від його виконання. Оскільки ОСОБА_1 є водієм, а тому презюмується його знання Правил дорожнього руху, своїх обов`язків як водія, а також наслідків від виконання таких обов`язків.
З огляду на наведене, доводи ОСОБА_1 та його адвоката Герея О.Д. про те, що працівники не надали ОСОБА_1 можливість пройти огляд на визначення стану сп`яніння в медичному закладі не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції. Посилання апелянта та його адвоката про те, що у ОСОБА_1 не було ознак алкогольного сп`яніння не знайшли свого підтвердження, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2, 3 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Для виникнення в поліцейського підстав вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння достатньо кількох ознак. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №318570 від 10 травня 2020 року вбачається, що такими ознаками у ОСОБА_1 були: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. 
З огляду на порядок проходження огляду на стан сп`яніння, визначений Інструкцією № 1452/735, а також з урахуванням того, що працівники поліції діяли в межах своїх повноважень, пункт 2.5 Правил дорожнього руху чітко встановлює, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти огляд на визначення стану сп`яніння, а чинним законодавством України не передбачено права особи оспорювати підставність такої вимоги, а тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що ОСОБА_1 не виконав законну вимогу поліцейського про проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Посилання на те, що працівниками поліції не було складено направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції спростовується тим, що таке направлення відповідно до вимог Інструкції №1452/735 складається лише у випадку проведення огляду особи на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння взагалі.
З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і наклав стягнення з урахуванням положень ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є необхідним і достатнім та відповідає меті адміністративного стягнення. З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 4 червня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його адвоката Герея Олександра Дмитровича - без задоволення.
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.