ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 р.	Справа № 440/1079/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Мельнікової Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
представника відповідача Казмерчука М.М.,
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 05.06.20 року по справі № 440/1079/20
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області ,         Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області                 
          про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.06.2019 №Ф-6255-50У.
В обґрунтування протиправності оскаржуваної вимоги позивач зазначив, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності. Так як позивач є найманим працівником Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" АТ "Укргазвидобування" працює на посаді провідного юрисконсульта філії, отримує заробітну плату із якої відраховується єдиний внесок, а тому контролюючий орган безпідставно склав вимогу про сплату боргу від 18 червня  2019 року №Ф-6255-50У.
Рішенням Полтавського окружного адмыныстративного суду від 26.05.2020 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу від 18 червня 2019 року №Ф-6255-50У.
          Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840,80 грн.
Не погодившись з вказаним висновком суду першої інстанції, відповідачем Головним управлінням Державної податкової служби у Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач є платником єдиного соціального внеску. як фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та перебуває на обліку в ДПІ у м. Полтаві, як застрахована особа. Особи, які провадять незалежну професійну діяльність, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів звіт щодо сум нарахованого ЄСВ. Однак, позивачем на період 2017-2018 роки зазначені звіти не надавались. У зв`язку з наведеним, податковим органом сформовано вимогу  про сплату боргу (недоїмки) від 18.06.2019 №Ф-6255-50У на загальну суму 21030,90.
Відповідно до відзиву на апеляціну скаргу, позивач зазначає, він не отримує доходу від адвокатської діяльності, а отримує лише дохід за основним місцем роботи в ГПУ "Полтавагазвидобувнння" і його роботодавцем, як податковим агентом із заробітної плати сплачується єдиний соціальний внесок, а тому потворне нарахування відповідачами суми єдиного соціального внеску є безпідставним.
В судовому засіданні представник відповідача Головного управлінням Державної податкової служби у Полтавській області просив рішення суду першої інстанції скасувати, з підстав наведених в апеляційній скарзі та у задоволенні позовних вимог відмовити.
Позивач до судового засідання не з`явився, про день час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. До Другого апеляційного адміністративного суду 04.08.2020 надав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що починаючи з 19.03.2001 ОСОБА_1 працює в ГУ "Полтавагазвитдобування", на цей час працює на посаді юрисконсульта.
Відповідно до виписки з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-7,  встановлено, що єдиний внесок за застраховану особу (позивача) протягом 2016 - 2019 років сплачено страхувальником - роботодавцем (00153100).
Крім того, згідно Довідок про суми нарахованої заробітної плати виданої ГУ "Полтавагазвидобування" АТ "Укргазвидобування" №ПГВ004.1.9.3-2300 від 18.03.2020 та №ПГВ004.1.9.3-2299 від 18.03.2020 ОСОБА_1 за період січня 2018 року по грудень 2019 року нараховувалася заробітна плата з якої вираховувався єдиний соціальний внесок.
18 червня 2019 року Головним управлінням ДПС у Полтавській області складено вимогу №Ф-6255-50У, якою зобов`язано ОСОБА_1 сплатити заборгованість з єдиного внеску в розмірі 5211,36 грн.
Позивач не погоджуючись із вказаною вимогою звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. 
Відповідно до положень  пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.
Згідно із підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ, згідно частин другої та третьої статті 9 даного Закону, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи. Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.
Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Водночас, перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Згідно пункту 5 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Так, особи, які провадять в тому числі адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно пункту 5 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" до платників єдиного внеску.
Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності як самозайнята особа та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.
Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Згідно положень статті 13 вказаного вище Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 19.03.2001 перебуває у трудових відносинах із ГУ "Полтавагазвидобування" де на цей час обіймає посаду юрисконсульта.
Таким чином, позивач надає правову допомогу в рамках трудових відносин з ГУ "Полтавагазвидобування" перебуваючи на посаді юрисконсульта філії та є працівником в межах незалежної професійної діяльності.
Згідно Довідок про суми нарахованої заробітної плати виданої ГУ "Полтавагазвидобування" АТ "Укргазвидобування" №ПГВ004.1.9.3-2300 від 18.03.2020 та №ПГВ004.1.9.3-2299 від 18.03.2020 ОСОБА_1 за період січня 2018 року по грудень 2019 року нараховувалася заробітна плата з якої вираховувався єдиний соціальний внесок.
Відповідно до виписки з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-7, судом  встановлено, що єдиний внесок за застраховану особу (позивача) протягом 2016 - 2019 років сплачено страхувальником - роботодавцем (00153100).
При цьому, відповідачем до суду першої та апеляційної інстанцій не надано доказів того, що позивач здійснює незалежну професійну діяльність поза межами ГУ "Полтавагазвидобування", як самозайнята особа та отримує дохід від такої діяльності.
Колегія суддів зазначає, що оскільки позивач, як самозайнята особа (адвокат) поза межами ГУ "Полтавагазвидобування" не працює, відповідно доходів від незалежної професійної діяльності не отримує, тому визначена в оскаржуваній вимозі Головного управління ДФС у Полтавській області сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 5211,36 грн. фактично є подвійним оподаткуванням одного й того самого доходу позивача.
Вказане повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 28 березня 2019 року у справі № 820/6324/17 (адміністративне провадження №К/9901/51065/18, №К/9901/50934/18).
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 року по справі № 440/1079/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.С. Рєзнікова    Л.В. Мельнікова   	
Повний текст постанови складено  18.08.2020 року