ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 липня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 915/686/20	
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:
Головуючого судді: Головея В.М.
Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Агро»
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 25.05.2020 у справі № 915/686/20 про повернення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Агро»
до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких»
      2. Приватного підприємства «Перемога Народу»
про відшкодування шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Партнер-Агро» звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Агрофірма Корнацьких» та Приватного підприємства (далі - ПП) «Перемога Народу» про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача завдану ними шкоду в розмірі 7  137  319,04 грн..
Позов обґрунтований тим, що право користування земельними ділянками загальною площею 1520,1737 га належить позивачу однак відповідачі з 2015 року неправомірно займають і користуються земельними ділянками позивача, що підтверджується судовими рішеннями у справах №915/1111/13 та №915/1125/13. Отже, на думку позивача, порушуючи його права, передбачені ст. 95 ЗК України, а також принцип обов`язковості судового рішення, відповідачі спільно, взаємопов`язаними діями, з єдиним наміром, самовільно займаючи земельні ділянки позивача з 2017-2019 років заподіяли останньому неподільну шкоду в розмірі 7  137  319,04 грн.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.05.2020 повернуто позовну заяву ТОВ «Партнер-Агро» разом з доданими до неї документами без розгляду, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.
Ухвала мотивована тим, що у позовній заяві об`єднані вимоги про відшкодування шкоди на підставі 773 різних земельних ділянок, щодо кожного відповідача окремо. Кожна з указаних вище вимог до відповідачів є окремим предметом спору, і відносно кожного з них подано різні не пов`язані між собою докази, зокрема схема розташування кожної земельної ділянки, різні розрахунки завданої шкоди, різні розміри земельних ділянок та кадастрові номери, правомірність знаходження на земельній ділянці кожного відповідача окремо, тощо. Спільний розгляд викладених у заяві вимог, що випливають із різних підстав і підтверджуються не пов`язаними між собою доказами щодо кожного відповідача окремо, потребує значного часу на дослідження доказів та утруднить вирішення спору.
Крім того, до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, оскільки позовна заява містить вимоги саме по кожному відповідачу окремо щодо нанесення шкоди. Докази сплати судового збору взагалі не подано.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Партнер-Агро» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам, викладеним в позовній заяві, поданим на їх обґрунтування доказам, суперечать вимогам чинного законодавства.
На думку скаржника, суд першої інстанції вказуючи як на підстави звернення позивача до суду з вимогою про відшкодування шкоди саме на 773 об`єкти права - земельні ділянки, помилково визначив ці об`єкти підставами відшкодуванням шкоди, оскільки підставою є саме протиправність спільних дій відповідачів 1 та 2 -  самовільне зайняття земельних ділянок, що охоплює єдиний масив землі, який перебуває в оренді позивача. 
Також позивач зазначає, що не відповідає дійсності й висновок суду першої інстанції про об`єднання позивачем позовних вимог з відшкодування шкоди щодо кожного відповідача окремо, оскільки позов обґрунтовано обставинами завдання неподільної шкоди спільними діями відповідачів 1 та 2 та виникненням у останніх на цій підставі обов`язку з відшкодування такої шкоди, в зв`язку з чим вони визначені позивачем співвідповідачами, як носії солідарної відповідальності, а матеріально - правова вимога позивачем заявлена єдина і з урахуванням правової природи обов`язку солідарних боржників.
Крім цього, скаржник просить суд при постановленні судового рішення за наслідками розгляду цієї позовної заяви розглянути мотивування оскаржуваної ухвали в частині розміру сплати судового збору позивачем та надати оцінку вимогам з метою уникнення порушення майнових прав позивача з огляду на неможливість оскарження ухвали про залишення позову без руху.
Ухвалою апеляційного суду від 22.06.2020 було відкрито апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою та ухвалено здійснювати розгляд останньої в порядку письмового провадження, відповідно до ч.13 ст.8 та ч. 2 ст. 271 ГПК України.
В силу вимог ч. 2 ст. 273 апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Однак, у період з 23.06.2020 по 24.07.2020 року включно головуючий суддя Головей В.М. та суддя-член колегії Разюк Г.П. перебували у щорічній відпустці.
Пунктом 11    Закону України №540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набув чинності 02.04.2020, розділ X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 такого змісту, зокрема, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, щодо розгляду справи по суті, продовжуються на строк дії такого карантину.
В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 31 липня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія переглядає дану справу по суті 27.07.2020. 
Крім цього, в ході апеляційного розгляду справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, учасникам справи було створено умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Однак, відповідачі не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статті 47 ГПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів, права або обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави, предметом спору є однорідні права і обов`язки.
Згідно з частиною 1 статті 173 ГПК в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Таким чином зазначеними нормами процесуального права передбачено право позивача пред`явити позов до кількох відповідачів, об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.
Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.
Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.
Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. 
Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).
За замістом частини 1 статті 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними), не співвідносяться між собою як основна та похідна.
Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині 1 статті 173 ГПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах 4, 5 вказаної статті. 
Саме встановлення господарським судом наведених вище обставин які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на пункт 2 частини 5 статті 174 ГПК України.
Аналіз пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України у системному зв`язку з приписами статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини 6 статті 173 ГПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо. 
Отже, приписи частини 6 статті 173 ГПК України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. Проте вчинення відповідної процесуальної дії є дискрецією господарського суду, яка застосовується (або не застосовується) ним за власним переконанням та з урахуванням конкретних обставин справи.
Проте у будь-якому випадку коли заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у частинах 4, 5 статті 173 ГПК України, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявлено позивачем клопотання про об`єднання позовних вимог. У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов. 
Зі змісту позовної заяви вбачається, що спір стосується земельних ділянок, право землекористування якими належать позивачу, за твердженням останнього, проте відповідачі безпідставно користуються зазначеними земельними ділянками, чим спричинили позивачу шкоду. 
Отже, заявлений позов стосується одних і тих же осіб (позивача та відповідачів), пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами в частині необхідності встановлення обставин права користування земельними ділянками. Також заявлені вимоги об`єднані одним і тим самим способом захисту прав позивача (солідарне стягнення шкоди з відповідачів на користь позивача у зв`язку із самовільним зайняттям відповідачами земельних ділянок).
У зв`язку з чим позовні вимоги, заявлені у цій справі, згідно з положеннями частини 1 статті 173 ГПК України, можуть бути об`єднані в одній позовній заяві і таке об`єднання не матиме наслідком утруднення вирішення спору, а навпаки, дасть можливість досягти процесуальної економії за однакових обставин.
Отже, наведене вище свідчить про помилковість висновку місцевого господарського суду про наявність підстав для застосування положень п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України та повернення позовної заяви ТОВ «Партнер-Агро», що зумовлює необхідність скасування оскаржуваної ухвали господарського суду. 
Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч.3 ст.271 ГПК України).
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ТОВ «Партнер-Агро», скасування ухвали господарського суду з направленням даної справи до суду першої інстанції.
Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо розміру та порядку сплати судового збору за розгляд даної позовної заяви, оскільки розмір та порядок сплати суми судового збору буде вирішено судом першої інстанції під час вирішення питання про відкриття позовного провадження або залишення без руху позовної заяви тощо. 
У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.269, 275, 277, 280-283 ГПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Агро» - задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 25.05.2020  - скасувати.
3. Направити справу на розгляд до Господарського суду Миколаївської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя:                                                            Головей В.М.

Судді:                                                                                Разюк Г.П.

                                                                                                    Савицький Я.Ф.