ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року	Львів	Справа № 140/3596/19 пров. № А/857/4608/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді                                                  Кушнерика М.П.
суддів                                                                       Большакової О.О., Заверухи О.Б. 
за участю секретаря судового засідання                      Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу приватної фірми "Скорпіон-Сервіс" на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року, прийняте суддею Волдінера Ф.А. в м.Луцьку, за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 140/3596/19 за адміністративним позовом приватної фірми "Скорпіон-Сервіс" до виконавчого комітету Луцької міської ради про  визнання протиправним та скасування рішення, -

                                                    ВСТАНОВИВ:

приватна фірма "Скорпіон-Сервіс" звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради "Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 " від 04.12.2019 за № 758-2.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідачем було порушено порядок погодження та оприлюднення електронних проектів рішень, що не дало змоги їм надати свої заперечення проти рішення до засідання виконавчого комітету та під час його прийняття. Фактично проекту рішення не було розміщено на офіційному сайті Луцької міської ради взагалі. В пояснювальній записці до проекту відсутня інформація про оприлюднення. Крім того, питання про демонтаж взагалі не повинно було виноситися на засідання виконавчого комітету Луцької міської ради, оскільки, відповідно до пункту 5.24 Регламенту, питання, з яких погоджені проекти рішень не надані у встановлений термін, вважаються непідготовленими і на розгляд виконкому не вносяться. 
Рішенням  Волинського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, не повного та всебічного з`ясування всіх істотних обставин справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом не перевірено чи було прийнято оспорене рішення від 04.12.2019 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Судом не взято до уваги, що Законом України «Про благоустрій населених пунктів» та «Про регулювання містобудівної діяльності» і іншими підзаконними актами не передбачено такого виду дій як демонтаж та вилучення будь яких об`єктів без звернення до суду.   
Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою позов задоволити в повному обсязі. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на розміщення малих архітектурних форм, виконавчим комітетом правомірно прийнято рішення про її демонтаж.
Окрім того, на даний час позивачем демонтовану спірну споруду.
Просить залишити без змін рішення суду.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, представників відповідача, які просять залишити без змін рішення суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 04.12.2019 виконавчим комітетом ЛМР було прийнято рішення № 758-2, яким зобов`язано ПФ "Скорпіон-сервіс" демонтувати тимчасову споруду, що розташована без відповідних правовстановлюючих та дозвільних документів на вул. Карпенка-Карого біля ТЦ "Ювант", та відновити благоустрій території. Доручено департаменту муніципальної варти міської ради довести рішення до відома ПФ "Скорпіон-сервіс", шляхом розміщення спеціального повідомлення на споруді, що підлягає демонтажу. У разі невиконання ГІФ "Скорпіон-сервіс" пункту 1 цього рішення департаменту муніципальної варти міської ради демонтувати тимчасову споруду в законом встановлений спосіб та метод. Відділу інформаційної роботи міської ради довести рішення до відома громадськості через засоби масової інформації.
Підставою винесення вказаного рішення стало розміщення контрольно-пропускного пункту до денної автостоянки, що належить позивачу та розміщується на орендованій комунальній земельній ділянці, за межами цієї ділянки, тобто на землях комунальної власності без відповідних дозвільних документів.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оспорене рішення відповідача є правомірним, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підпунктом 7 пункту "а" частини першої статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку належать:   власні (самоврядні) повноваження, а саме організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
До виключної компетенції сільських селищних, міських рад відноситься затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації, а також встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність (пп. 42, 44 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні")
Статтею 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" від 06.09.2005 № 2807-ІV ( далі - Закон № 2807-IV) передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, поміж іншого, здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
Відповідно до статті 12 Закону № 2807-IV суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.
Організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають (частина перша, четверта статті 20 (далі - Закон № 2807-ІV).
Стаття 34 Закону №2807-ІV встановлює, що Правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.
Відповідно до пункту 2.1. Правил благоустрою міста Луцька, затверджених рішенням Луцької міської ради від 29.07.2009 року № 44/2, організацію благоустрою міста забезпечують Луцька міська рада та її виконавчі органи відповідно до повноважень, установлених законом.
Порядок розміщення малих архітектурних, форм та тимчасових споруд визначений Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.94 № 198, іншими нормативно-правовими актами. Підставою для проведення робіт з встановлення малих архітектурних форм та тимчасових споруд є дозвіл (ордер) на проведення робіт з благоустрою, який видається за наявності дозволу на розміщення тимчасових споруд, виданого дозвільними органами в установленому порядку (пункт 9.1, 9.2 Правил). 
Згідно з пунктом 9.4.2 Правил рішення про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм, тимчасових споруд чи конструкцій приймається виконавчими органами Луцької міської ради.
Малі архітектурні форми та тимчасові споруди, які розміщені (встановлені або збудовані) без відповідної, оформленої в установленому порядку дозвільної документації, з відхиленням від проекту, вважаються самочинно розміщеними, а використання земельної ділянки під ці споруди класифікується, як самовільне зайняття/захоплення землі (п.9.3.5 Правил).
Суду першої та апеляційної інстанції, позивачем не надано правовстановлюючих документів, які підтверджують правомірність встановлення зазначеної металевої конструкції. 
Рішення виконавчого комітету Луцької міської ради щодо розміщення тимчасових споруд по АДРЕСА_1 не ухвалювалось, паспорт прив`язки тимчасової споруди не оформлявся.
Мала архітектурна форма по АДРЕСА_1 , що підлягає демонтажу згідно оспореного рішення відповідача, станом на 28.10.2019 знаходилась на території загального користування. Станом на 21.12.2019 позивачем було добровільно виконано вимоги пункту 1 оскаржуваного рішення та самостійно переміщено вказану тимчасову споруду на територію орендованої земельної ділянки.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що тимчасова споруда по АДРЕСА_1 встановлена без законних підстав, вважається самочинно розміщеною, а відповідачем правомірно прийнято рішення про її демонтаж.
Відповідно до п. 4.25 регламенту роботи виконавчого комітету та виконавчих органів Луцької міської ради, зміни та доповнення до проекту порядку денного за наявності відповідних погоджених проектів рішень, крім питань «різне», ставляться головуючим на голосування у порядку їх надходження; додаткові питання, що вносяться на засіданні виконкому до проекту порядку денного, стосуються, як правило, важливих політичних подій, виникнення аварійних ситуацій, виконання рішень суду та актів прокурорського реагування, інших випадків; порядок денний приймається в цілому шляхом голосування.
Таким чином, покликання позивача на порушення відповідачем регламенту роботи виконавчого комітету та виконавчих органів Луцької міської ради є необґрунтованим, оскільки відповідач наділений повноваженнями вносити зміни та доповнення до проекту порядку денного.
Посилання позивача на ту обставину, що спірна споруда не підпадає під ознаки малої архітектурної споруди, суд не приймає до уваги виходячи з факту такого встановлення та функціонального використання.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29) 
Відтак, апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватної фірми "Скорпіон-Сервіс" - залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі № 140/3596/19, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. Б. Заверуха  	
Повне судове рішення складено 25.08.2020