П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/38/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Лабань Г.В. 
          Суддя-доповідач:  Смілянець Е. С. 

13 серпня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Капустинського М.М. 
за участю:
секретаря судового засідання: Охримчук  М.Б.,
позивача: ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  на  рішення   Хмельницького окружного адміністративного суду  від  02 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
02.01.2020 позивач,   ОСОБА_1 , зареєстрував в Хмельницькому окружному адміністративному суді позов до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (відповідач), про:
- визнання протиправним та скасування рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області викладене в листі №1707/М-8 від 05.07.2019 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років.
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 1 липня 2018 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ ( в редакції, що діяла на момент призначення мені пенсії), виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", без обмеження граничного розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.
- допущення негайного виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місяць.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 02.03.2020 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області викладене в листі №1707/М-8 від 05.07.2019 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років.
Також зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 1 липня 2018 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ ( в редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", без обмеження граничного розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат. В задоволені решти позовних вимог відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що 21.06.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за вислугою років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», однак, враховуючи те, що на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України не був визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури, відповідно Позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697, що підтверджується  практикою Верховного Суду (постанова від 14.02.2018 року у справі № 635/903/17). При цьому, звернув увагу суду на рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 (справа № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), згідно з яким положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697 визнано таким, що не відповідає Конституції України, є неконституційним. На момент винесення рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії позивачу положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697 були чинними, однак при зверненні із заявою від 21.06.2019  довідку про заробітку плату для проведення перерахунку пенсії позивач не надавав. Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не наділено повноваженнями щодо самостійного визначення розміру посадових окладів та інших видів виплат, що враховуються при перерахунку пенсії. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що  пенсію по інвалідності йому призначено відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України №1789 від 05.11.1991 із змінами, внесеними Законом від 05.10.1995, в редакції Закону від 12.07.2001) в розмірі 90% середньомісячного заробітку. вважає протиправним рішення відповідача про відмову позивачу в проведенні перерахунку пенсії з тих підстав, що Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури. Зазначає, що надав 06.03.2020 надав відповідачу оригінал довідки №18-145 вих-20 від 04.03.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, видану прокуратурою Хмельницької області.
В судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури та одержує пенсію за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789.
21.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ в Хмельницькій області із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії по інвалідності відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697.
05.07.2019 ГУ ПФ України у Хмельницькій області прийнято рішення № 1707/М-8 «Про відмову у перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до статті 86 Закону України № 1697 «Про прокуратуру». Вказаним рішенням відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що відповідно до пункту 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України не був визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Не погоджуючись з відмовою відповідача провести перерахунок та виплату пенсії по інвалідності у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697 позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих було визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (далі також Закон №1789-ХІІ).
На дату призначення позивачу пенсії питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури було врегульоване положеннями статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, частина перша якої (в редакції, чинній на час призначення пенсії Позивачу) встановлювала, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам визначались частиною дванадцятою цієї статті, відповідно до якої обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
15.07.2015 набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII та на цій підставі втратила чинність частина вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.
Разом з цим, порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури урегульовано статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, відповідно до частини двадцятої якої (у редакції Закону України від 28.12.2014 №76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Натомість, Кабінетом Міністрів України не прийнято жодного нормативно-правового акта, який би регулював умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.
Постановою Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 826/8546/18 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019, якими визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури та зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
При цьому, Верховний Суд звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом покладено саме на Уряд.
Неприйняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акта, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови пенсіонеру у такому перерахунку, оскільки це порушує статтю 22 Конституції України.
Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року  № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 установлено такий порядок виконання цього Рішення:
- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Слід також зазначити, що у своєму рішенні від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 Конституційний суд України зазначив, що працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до статті 86 Закону.
Частина двадцята статті 86 Закону в первинній редакції передбачала низку підстав для перерахунку призначених пенсій. Проте згідно з чинною редакцією оспорюваного положення Закону, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури вже не врегульовуються Законом, а повноваження щодо їх визначення делеговано Кабінету Міністрів України.
Враховуючи міжнародні стандарти діяльності органів прокуратури та юридичні позиції Конституційного Суду України, метою нормативного регулювання, зокрема питань соціального захисту працівників прокуратури, є уникнення втручання інших органів влади в діяльність прокуратури з метою додержання принципу поділу влади та закріплення виключно на рівні закону питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури.
До повноважень Кабінету Міністрів України законодавець відніс право визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури без закріплення на законодавчому рівні відповідних критеріїв, чим поставив у залежність фінансування пенсійного забезпечення прокурорів від виконавчої влади. Таке нормативне регулювання призводить до втручання виконавчої влади в діяльність органів прокуратури, а також до недотримання конституційної вимоги щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.
Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.
Колегія суддів звертає також увагу на те, що положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
У відповідності до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Згідно із пунктами 2 та 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р (ІІ)/2019 положення ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
У відповідності до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Згідно із пунктами 2 та 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р (ІІ)/2019 положення ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Водночас, предметом судового дослідження у справі, яка переглядається апеляційним судом, є правовідносини між ОСОБА_1 та головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, що виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р (ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), на що, суд першої інстанції не звернув увагу та помилково вважав необґрунтованими посилання відповідача у рішенні про відмову в перерахунку пенсії позивачу за вислугою років відповідно до статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697 «Про прокуратуру» на відсутність визначеного Кабінетом Міністрів України порядку, яка б надала можливість здійснення перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, щодо наявності правових підстав для скасування рішення ГУ ПФ України у Хмельницькій області від 05.07.2019 № 1707/М-8  «Про відмову у перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697 «Про прокуратуру».
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо задоволеної позовної вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 1 липня 2018 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ ( в редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", без обмеження граничного розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат, колегія суддів зазначає наступне
Відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якою особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.
Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.
При цьому, суд першої інстанції звернув увагу, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не наділено повноваженнями щодо самостійного визначення розміру посадових окладів та інших видів виплат, що враховуються при перерахунку пенсії. 
Також, на момент винесення рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії позивачу положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697 були чинними, однак із заявою щодо перерахунку пенсії по інвалідності, позивач звернувся до відповідача 21.06.2019, не надавши відповідачу довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657. Як зазначив позивач, у відзиві на апеляційну скаргу, таку довідку він надав відповідачу лише  06.03.2020.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови  про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити  повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі  18 серпня 2020 року.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Капустинський М.М.