ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2020 р. 	Справа № 520/13289/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                        Бершова Г.Є.,
суддів:                                                            Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 року по справі № 520/13289/19 (головуючий 1 інстанції Мельников Р.В. повний текст складено 21.02.2020 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач,   ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійною фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі абз.3 ч.1 ст.40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснивши оптимізацію заробітків, з яких обчислено пенсію на підставі абз. 3 ч.1 ст.40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-ІV, виключивши періоди з 01.09.2002 по 16.09.2002, з 17.10.2002 по 03.02.2003, з 04.02.2003 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 11.10.2003, з 01.09.2007 по 02.09.2007, з 01.10.2007 по 17.10.2007, з 01.11.2007 по 17.11.2007, з 01.12.2007 по 17.12.2007, з 01.01.2008 по 15.01.2008, з 01.02.2008 по 14.02.2008, з 01.03.2008 по 15.03.2008, з 01.04.2008 по 01.04.2008, з 01.05.2008 по 01.05.2008, з 01.06.2008 по 01.06.2008, з 01.07.2008 по 15.07.2008, з 01.08.2008 по 15.08.2008, з 01.09.2008 по 14.09.2008, з 01.10.2008 по 14.10.2008, з 01.11.2008 по 14.11.2008, з 01.12.2008 по 13.12.2008, з 01.01.2009 по 13.01.2009, з 01.02.2009 по 12.02.2009, з 01.03.2009 по 13.03.2009, з 01.04.2009 по 12.04.2009, з 01.05.2009 по 13.05.2009, з 01.06.2009 по 12.06.2009, з 01.07.2009 по 12.07.2009, з 01.08.2009 по 12.08.2009, з 01.09.2009 по 12.09.2009, з 01.10.2009 по 12.10.2009, з 01.11.2009 по 10.11.2009, з 02.12.2009 по 11.12.2009, з 01.01.2010 по 09.01.2010, з 01.02.2010 по 08.02.2010, з 01.03.2010 по 09.03.2010, з 01.04.2010 по 09.04.2010, з 01.05.2010 по 09.05.2010, з 01.06.2010 по 09.06.2010, з 01.07.2010 по 31.07.2019, з 01.08.2010 по 31.08.2010, з 01.09.2010 по 30.09.2011 та виплатити заборгованість, що виникла з 30.04.2012 з урахуванням вже виплачених сум.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідач по відношенню до позивача допустив протиправну бездіяльність стосовно нездійснення перерахунку її пенсії на підставі абз.3 ч.1 ст.40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Вказаною бездіяльністю порушено права позивача на отримання  пенсії у розмірі вищому ніж розрахований до проведення оптимізації пенсії.
Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)  справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області як отримувач пенсії за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-ІV, починаючи з 30.04.2012 року.
Матеріали справи свідчать, що 03.10.2019 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії, виключивши відповідні невигідні періоди заробітків на підставі абз. 3 ч.1 ст.40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-ІV. Так, позивач у поданій заяві просила провести правильну законну оптимізацію заробітків, з яких обчислена її пенсія та виключити під час оптимізації наступні періоди: з 01.09.2002 по 16.09.2002, з 17.10.2002 по 03.02.2003, з 04.02.2003 по 28.02.2003, з 01.03.2003 по 11.10.2003, з 01.09.2007 по 02.09.2007, з 01.10.2007 по 17.10.2007, з 01.11.2007 по 17.11.2007, з 01.12.2007 по 17.12.2007, з 01.01.2008 по 15.01.2008, з 01.02.2008 по 14.02.2008, з 01.03.2008 по 15.03.2008, з 01.04.2008 по 01.04.2008, з 01.05.2008 по 01.05.2008, з 01.06.2008 по 01.06.2008, з 01.07.2008 по 15.07.2008, з 01.08.2008 по 15.08.2008, з 01.09.2008 по 14.09.2008, з 01.10.2008 по 14.10.2008, з 01.11.2008 по 14.11.2008, з 01.12.2008 по 13.12.2008, з 01.01.2009 по 13.01.2009, з 01.02.2009 по 12.02.2009, з 01.03.2009 по 13.03.2009, з 01.04.2009 по 12.04.2009, з 01.05.2009 по 13.05.2009, з 01.06.2009 по 12.06.2009, з 01.07.2009 по 12.07.2009, з 01.08.2009 по 12.08.2009, з 01.09.2009 по 12.09.2009, з 01.10.2009 по 12.10.2009, з 01.11.2009 по 10.11.2009, з 02.12.2009 по 11.12.2009, з 01.01.2010 по 09.01.2010, з 01.02.2010 по 08.02.2010, з 01.03.2010 по 09.03.2010, з 01.04.2010 по 09.04.2010, з 01.05.2010 по 09.05.2010, з 01.06.2010 по 09.06.2010, з 01.07.2010 по 31.07.2019, з 01.08.2010 по 31.08.2010, з 01.09.2010 по 30.09.2011.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом від 23.10.2019 року №83-02.13/20 повідомило позивача про  відсутність  правових  підстав  для  задоволення вимог звернення. При цьому, із посиланням на положення ст.40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” вказано, що для розрахунку пенсії взято період заробітної плати з 01.07.1995 р. по 30.06.2000 р. та з 01.07.2000 р. по 30.04.2012 р., проведено оптимізацію заробітної плати автоматизованим способом в повному обсязі:  виключено  40 календарних  місяців заробітної плати (з 01.10.2003 р. по 30.11.2010 р.) – 10 відсотків тривалості  страхового  стажу, так  як  коефіцієнт стажу  становить 0,33750-405 місяців. Також зазначено, що вказаними приписами законодавства передбачено  методику проведення оптимізації, якій не відповідає методика, застосована у зверненні, оскільки останнім періоди заробітної плати обрані вибірково та не становлять повних календарних місяців.
Позивач, не погодившись із такою бездіяльністю відповідача, вважаючи її незаконною, звернулась до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що  у даному випадку позивач звернулась до суду із позовом про визнання неправомірною бездіяльності Головного управління Пенсійною фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку пенсії на підставі абз.3 ч.1 ст.40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та в той же час позивачем не оскаржуються дії відповідача щодо включення вказаних у позовній заяві періодів страхового стажу до періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (тут і надалі в редакції чинній на час винесення спірного рішення), страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Також, судом першої інстанції вірно враховано, що п.п.1 п.3-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із ст.26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Згідно з положеннями абз. 3 ч.1     ст.40 Закону № 1058- ІV за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої     статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що період  оптимізації до 60 календарних місяців складається з: будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої     статті 24 цього Закону; будь-якого періоду страхового стажу підряд, при цьому, сума вказаних періодів не може бути більшою 10% страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.
Відтак, зазначеною нормою законодавства передбачено право пенсіонера на  виключення з періодів страхового стажу з 1 липня 2000 року і обраних ним періодів до початку липня 2000 року 10 % найменш вигідних за коефіцієнтами заробітної плати періодів страхового стажу поспіль. При цьому, періоди страхового стажу можуть бути різні, складатися з кількох часових проміжків часу.
Відповідно до ч.1     ст. 24 Закону № 1058-ІV     період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Відповідно до приписів ч.1ст.40 Закону № 1058-ІV за бажанням пенсіонера можуть додатково бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю І групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14     статті 11 цього Закону.
Згідно пунктів 8, 13, 14     статті 11 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, Службі безпеки України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також в органах Міністерства внутрішніх справ України; особи, які відповідно до законів отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю І групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.
Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи (ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Письмові докази свідчать, що ОСОБА_1 має загальний страховий стаж, який становить 33 роки  9 місяців 14 днів, що  складає 405 місяців.
Судом встановлено, що для розрахунку пенсії позивача взято період заробітної плати з 01.07.1995 р. по 30.06.2000 р. та з 01.07.2000 р. по 30.04.2012 р., проведено оптимізацію заробітної плати автоматизованим способом в повному обсязі та виключено  40 календарних  місяців заробітної плати з 01.10.2003 р. по 30.11.2010 р., що становить 10 відсотків  тривалості  страхового стажу.
Зазначені обставини сторонами не заперечуються, а відтак не підлягають  доказуванню в рамках  розгляду даної справи.
Позивачка в апеляційній скарзі вказує на обставини не здійснення відповідачем перерахунку її пенсії на підставі абз.3 ч.1 ст.40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та виключення періоду  заробітку  з 17.10.2002 р. по  03.02.2003 р. та з 01.03.2003 р. по 11.10.2003 р. як таких, коли позивач перебувала на обліку в центрі зайнятості, а також здійснення виключення  періодів заробітку  у значно меншій кількості, ніж передбачено законодавством. При цьому, позивачем  вказано, що відповідачем під час здійснення оптимізації  було  виключено  лише період  заробітку, що складає 18 місяців, тоді як  позивач  має право на виключення  40 місяців  заробітку.
Надаючи  оцінку вказаним  доводам  скаржника, судова колегія зазначає наступне.
З цього приводу, судом першої інстанції вірно враховано, що абз.1 ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено врахування для обчислення пенсії заробітної плати (доходу) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року.
Таким чином, законодавець імперативно встановив, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата (дохід), отримана після 01 липня 2000 року протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень.
Водночас, передбачена абз.3 ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливість оптимізації заробітку стосується призначення пенсій, і не може бути застосована при перерахунку вже призначеної пенсії.
Наведена правова позиція узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року справа № 461/4328/16-а.
Слід зазначити, що матеріали адміністративної справи не містять та позивачем не надано доказів звернення до відповідача у встановленому законодавством порядку під час призначення її пенсії з приводу виключення  відповідних періодів із розрахунку заробітної плати. 
Отже, з огляду на обставини  того, що у даному випадку позивач звернулась до суду із позовом про визнання неправомірною бездіяльності Головного управління Пенсійною фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку пенсії на підставі абз.3 ч.1 ст.40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та в той же час позивачем не оскаржуються дії відповідача щодо включення вказаних у позовній заяві періодів страхового стажу до періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем самостійно  здійснений  розрахунок періодів заробітків, які, на її думку, підлягають  виключенню, але зазначений розрахунок свідчить, що позивачем обрано періоди, які  частково складаються із декількох  місяців підряд та окремо днів, що суперечить  приписам ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 року по справі № 520/13289/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко