РІШЕННЯ
Іменем України
15 липня 2020 року 
Київ
справа №9901/929/18
адміністративне провадження №П/9901/929/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача: Васильєвої І.А., 
Суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В.,
При секретарі судового засідання: Томах О.О.,
учасників справи:
представника позивача - Колошина О.В.,
представника відповідача - Цуцкірідзе І.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції за допомогою програми «EasyCon» позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 30 жовтня 2018 року № 3306/0/15-18, - 
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Верховного Суду з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, Вища рада правосуддя) про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 30 жовтня 2018 року № 3306/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська» на підставі п. 3 ч. 6 статті 126 Конституції України.
Підставами позову зазначила, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає критеріям обґрунтованості, вмотивованості та пропорційності; прийнято без її участі з порушенням права на справедливий суд (ст. 6 Конвенції) у зв`язку з недотриманням встановленої Законом України «Про Вищу раду правосуддя» процедури повідомлення про засідання; прийнято неповноважним складом ВРП (в порушення ч. 8 ст. 51 ЗУ «Про Вищу раду правосуддя»), а також на підставі листа ВРП від 18.10.2018 року № 38526/0/9-18, який не є поданням, на підставі якого розглядається питання про звільнення, без встановлення ВРП або її дисциплінарною палатою факту вчинення ОСОБА_1 істотного дисциплінарного проступку, грубого, чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило її невідповідність займаній посаді; в порушення статей 40 та 184 КЗпПУ у відношенні жінки, яка має дитину віком до трьох років та під час її перебування у щорічній відпустці. При розгляді справи просила врахувати її позитивну характеристику, показники роботи та відсутність дисциплінарних стягнень за увесь час роботи суддею. З врахуванням викладеного просила суд задовольнити позов (том 1 арк. справи 1-23, 254-256).
В надісланому на адресу суду 26 вересня 2019 року відзиві на позовну заяву, відповідач, заперечуючи проти позову зазначив, що статтею 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» встановлені виключні підстави для оскарження та скасування рішення ВРП. Проте такі підстави для скасування рішення відсутні, оскільки на засіданні Вищої ради правосуддя 30 жовтня 2018 року були присутні 16 членів Вищої ради правосуддя, які одноголосно проголосували за прийняття рішення та підписали його всім складом. Оцінка мотивам та обґрунтованості застосованого виду дисциплінарного стягнення була надана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2019 року № 11-1341сап18, яка набрала законної сили. На виконання вимог статті 30 ЗУ «Про Вищу раду правосуддя» позивач була належним чином повідомлена про дату засідання, шляхом надіслання 19 жовтня 2018 року на адресу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська листом керівника секретаріату ВРП (вх № 38821/0/9-18) запрошення на засідання щодо розгляду питання про звільнення з посади судді та оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя 19 жовтня 2018 року порядку денного з розгляду вказаного питання призначеного на 30 жовтня 2018 року. Крім цього, надіслане 29 жовтня 2018 року на адресу ВРП клопотання представника судді ОСОБА_1 про відкладення засідання було досліджено членами ВРП та відхилено, оскільки на засіданні Вищою радою правосуддя розглядалось питання про звільнення, а не скарга судді в межах іншого дисциплінарного провадження. Враховуючи викладене просив відмовити в задоволенні позову (том 1 арк. справи 144).
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач проти позову заперечував з підстав, що викладені у відзиві, просив відмовити в задоволенні позову.
Вислухавши пояснення сторін, наведені сторонами аргументи на обґрунтування позову та заперечення, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.
Указом Президента України від 21  травня 2007  року №  432/2007 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Бабушкінського районного суду м.  Дніпропетровська. Постановою Верховної Ради України від 17  травня 2012  року №  4736-VI її обрано суддею цього ж суду безстроково. 
Рішенням Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 6  червня 2018  року №  1743/3дп/15-18 суддю Бабушкінського районного суду м.  Дніпропетровська ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення її з посади на підставі п. 3 ч. 6 статті 126 Конституції України у зв`язку із допущенням нею під час розгляду справи № 200/5931/17 низки істотних порушень норм процесуального права (том 1 арк. справи 37-43).
За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 рішення Третьої ДП ВРП від 6  червня 2018  року №  1743/3дп/15-18 рішенням Вищої ради правосуддя від 18  жовтня 2018  року № 3156/0/15-18 залишено без змін (том 1 арк. справи 44-54, 160-166, 171-184).
18 жовтня 2018 року за вх № 8817/0/8-18 до Вищої ради правосуддя надійшло подання Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська» на підставі п. 3 ч. 6 статті 126 Конституції України (том 1 арк. справи 56, 152-157, 170).
За результатами розгляду подання, Вищою радою правосуддя 30 жовтня 2018 року прийнято рішення № 3306/0/15-18 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська» на підставі п. 3 ч. 6 статті 126 Конституції України (том 1 арк. справи 65-66, 149, 197-198).
Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року (провадження №  11-1341сап18) скаргу ОСОБА_1 на Вищої ради правосуддя від 18  жовтня 2018  року № 3156/0/15-18 залишено без задоволення, а рішення Вищої ради правосуддя від 18  жовтня 2018  року №  3156/0/15-18 залишено без змін. 
Отже оцінка мотивів та обґрунтованості застосованого виду дисциплінарного стягнення була надана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2019 року № 11-1341сап18 при розгляді скарги ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 18 жовтня 2018 року № 3156/0/15-18. Вказана постанова набрала законної сили з дати її прийняття.
Відповідно до частини 2 статті 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.
Перевіряючи оскаржуване рішення на предмет наявності підстав для скасування, передбачених ч. 2 статті 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» суд зазначає наступне.

Статтею 18 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII встановлено, що Вища рада правосуддя є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи судді у відставці), та складання ними присяги. Так, в підтвердження повноважності складу Вищої ради правосуддя відповідач надав суду витяг з протоколу засідання від 30 жовтня 2018 року № 79 та належним чином завірену копію рішення, з яких вбачається, що на засіданні Вищої ради правосуддя 30 жовтня 2018 року були присутні 16 членів Вищої ради правосуддя, які одноголосно проголосували за прийняття рішення про звільнення та його підписали всім складом. Таким чином, оскаржуване рішення Вищої ради правосуддя прийнято повноважним складом ВРП та підписано всіма членами Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухвалені. 

Колегія суддів не приймає доводи представника позивача про неповноважність складу з врахуванням вимог ч. 8 ст. 51 ЗУ «Про Вищу раду правосуддя», оскільки вказані вимоги розповсюджуються на членів Вищої ради правосуддя, які розглядають скаргу на рішення Дисциплінарної палати, що ухвалила оскаржуване рішення. Проте рішення за результатами розгляду скарги на рішення дисциплінарної палати не є предметом розгляду даної справи.
З огляду на викладене відсутні підстави визначені в п. 1, 2, 3 ч. 2 статті 57 ЗУ «Про Вищу раду правосуддя» для скасування оскаржуваного рішення ВРП від 30 жовтня 2018 року.

Щодо процедури повідомлення позивача про звільнення, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді. Суддя, стосовно якого розглядається питання про звільнення, повідомляється про засідання Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному цим Законом. Неявка судді на засідання, незалежно від причин, не перешкоджає розгляду питання за його відсутності.

Разом з цим, частинами 5, 6 статті 30 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» передбачено, що особа, питання щодо якої має розглядатися Вищою радою правосуддя, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи у засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом. Особа вважається належним чином повідомленою, якщо повідомлення направлено на адресу її місця проживання чи перебування або на адресу суду чи прокуратури, де така особа обіймає посаду, а за неможливості такого направлення - розміщене на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя.

Доводи позивача про її неналежне повідомлення про розгляд питання про звільнення спростовуються надісланим 19 жовтня 2018 року листом керівника секретаріату ВРП (№ 38821/0/9-18) на адресу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська повідомлення про розгляд питання про звільнення ОСОБА_1 , яке призначене на 10 год 30 жовтня 2018 року (том 2 арк. справи 57), а також оприлюдненням та розміщенням порядку денного з розгляду вказаного питання, на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя 19 жовтня 2018 року, що підтверджено також представником відповідача у судовому засіданні.
Таким чином, суддя ОСОБА_1. була належним чином повідомлена про дату засідання з розгляду питання про її звільнення. Крім цього, неявка судді на засідання не перешкоджала розгляду питання про звільнення з підстав, передбачених пунктом 3 частини 6 статті 126 Конституції України, за її відсутності.

Доводи позивача про невнесення Третьою дисциплінарною палатою ВРП належним чином оформленого подання спростовуються вимогами п. 12.39 Регламенту ВРП, відповідно до якого рішення про застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади передається Секретарем Дисциплінарної палати для розгляду до ВРП. Жодних вимог щодо форми такого подання вимоги ч. 3 ст. 56 Закону та Регламенту не містять. А як вбачається з матеріалів справи, Секретарем третьої Дисциплінарної палати ВРП І.Ю. Мамонтовою у відповідності до вимог ч. 3 ст. 56 Закону та Регламенту, 18 жовтня 2018 року за № 38256/0/9-18 передано для розгляду ВРП подання про звільнення судді з посади (на підставі п. 6 частини 6 статті 126 Конституції України) разом з копією рішення ТДП ВРП від 06 червня 2018 року № 1743/3дп/15-18.
Посилання позивача на те, що цей лист не містить назви організації та підпису виконавця документа спростовується тим, що в наведеному листі чітко визначено його виконавця та займану посаду, а саме: Секретар третьої Дисциплінарної палати ВРП І.Ю. Мамонтова, абревіатура органу: Вища рада правосуддя, а відсутність підпису обумовлена тим, що адвокату позивача була направлена ВРП належним чином засвідчена копія, а не оригінал. Оригінал подання був доданий представником відповідача до матеріалів справи та містить оригінал підпису виконавця вказаного документа (том 1 арк. справи 56, 170).
Доводи позивача про неврахування членами ВРП при розгляді питання про звільнення, надісланого її представником клопотання про відкладення розгляду справи спростовуються наявним в матеріалах справи протоколом засідання, відповідно до якого: член Вищої ради правосуддя ОСОБА_2. оголосив надіслане 29 жовтня 2018 року представником ОСОБА_1 адвокатом Поліщук С.Ю. клопотання (про відкладення розгляду скарги судді ОСОБА_1 від 17 серпня 2018 року на рішення Першої ДП ВРП від 20.07.2018 року № 2344/1дп/15-18 про розгляд якої представник дізнався з офіційного веб-сайту ВРП) та зауважив про відсутність підстав для відкладення розгляду питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська і запропонував продовжити його розгляд (том 1 арк. справи 150-151).  Представник ВРП в наданих суду запереченнях, а також в судовому засіданні додатково зазначила, що дане клопотання було відхилено членом ВРП, оскільки на засіданні Вищої ради правосуддя 30 жовтня 2019 року розглядалось питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська на підставі п. 3 ч. 6 статті 126 Конституції України відповідно до рішення Третьої ДП ВРП від 6  червня 2018  року № 1743/3дп/15-18, а не скарга судді ОСОБА_1 на рішення першої Дисциплінарної палати ВРП від 20.07.2018 року № 234/1дп/15-18, яким до судді було застосовано дисциплінарне стягнення в рамках іншого дисциплінарного провадження. 
До того ж, колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на норми КЗпП України, оскільки правове регулювання питання звільнення судді з посади з підстави, передбаченої пунктом 3 частини 6 статті 126 Конституції України (за наслідками дисциплінарного провадження) визначається винятково Конституцією України та спеціальними Законами України «Про судоустрій і статус суддів» та Законом України «Про Вищу раду правосуддя». При цьому питання неправомірності звільнення ОСОБА_1 в період перебування на лікарняному спростовується тим, що наказом голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2019 року № 14-К ОСОБА_1 відраховано зі штату Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з 24 січня 2019 року для дотриманням її права на перебування на лікарняному. 
Крім цього суд звертає увагу, що з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що питання порушення стосовно позивача норм трудового законодавства було предметом дослідження у справі № 160/1640/19, за результатами розгляду якої рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду в задоволенні позову відмовлено. Рішенням Верховного суду від 13.11.2019 року (провадження К/9901/16826/19) вказані судові залишені рішення без змін. 
На підставі викладеного, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи дотримання ВРП процедури розгляду питання про звільнення судді з посади та висновки Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року щодо обґрунтованості застосованого виду дисциплінарного стягнення (провадження №  11-1341сап18) позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-245, 246, 250, 257, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову  ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 30 жовтня 2018 року № 3306/0/15-18 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17 липня 2020 року.

Головуючий                                                            Васильєва І.А.
Судді:                                                                                Пасічник С.С.
                                                                                      Юрченко В.П.
                                                                                      Ханова Р.Ф.
                                                                                      Хохуляк В.В.