ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року 

м. Київ
справа № 815/1782/18
адміністративне провадження № К/9901/60256/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П., 

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року (суддя Марин П.П.) та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2018 року (колегія у складі суддів Вербицька Н.В., Джабурія О.В., Турецька І.О.) 
у справі №815/1782/18 
за позовом ОСОБА_1 
до Юридичного департаменту Одеської міської ради
за участю третьої особи - Споживчого товариства «Право на відпочинок» 
про зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          19.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Юридичного департаменту Одеської міської ради в особі Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - СТ "Право на відпочинок".
2.          Позивач просив суд:
- скасувати внесення даних про підтвердження відомостей про юридичну особу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, що були внесені 12.08.2005 державним реєстратором Ісаєнко Л.Г. на підставі Реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу від 08.08.2005;
- скасувати державну реєстрацію нової редакції Статуту СТ «Право на відпочинок» в редакції 2016 року, який підписала ОСОБА_3.;
- скасувати внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань щодо зазначення інформації виконавчого директора ОСОБА_2 
3.          Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 адміністративний позов залишено без розгляду.
4.          Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 скасовано в частині залишення без розгляду позовної вимоги про скасування внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань щодо зазначення інформації про виконавчого директора ОСОБА_2 , яке було здійснено на підставі рішення загальних зборів СТ «Право на відпочинок» від 24.08.2017 та повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині. В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 залишено без змін.
5.          27.08.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2018. Просить їх скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, справу розглядати за участю скаржника.
6.          Ухвалою від 06.09.2018 Верховний Суд відкрив касаційне провадження.
7.          01.10.2018 від СТ «Право на відпочинок» надійшов відзив на касаційну скаргу.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8.          28.09.1995 було засновано Дачно-будівельний кооператив «Право на відпочинок».
9.          16.06.1998 ОСОБА_1 прийнято в члени кооперативу, що підтверджується випискою протоколу № 26 загальних зборів.
10.          03.05.2001 кооператив реорганізовано у СТ «Право на відпочинок» та 12.08.2005 до ЄДРПОУ внесено відповідний запис.
11.          Відповідно до Протоколу № 3 загальних зборів членів СТ «Право на відпочинок» від 30.09.2001 ОСОБА_3 обрана головою правління. На зборах був присутній ОСОБА_1 та був доповідачем по 5-ому питанню порядку денного. Присутні одноголосно проголосували за обрання ОСОБА_3 головою правління СТ «Право на відпочинок».
12.          Відповідно до Протоколу № 8 загальних зборів членів СТ «Право на відпочинок» від 31.01.2016 ОСОБА_1 обраний головою зборів. На зборах вирішувались питання щодо затвердження діючої редакції Статуту СТ «Право на відпочинок» від 2016 року та щодо делегування повноважень на підписання нової редакції Статуту та реєстрацію відповідних змін лише ОСОБА_3 

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

13.          Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані реєстраційні дії про підтвердження відомостей про юридичну особу, про державну реєстрацію нової редакції Статуту, про внесення змін до відомостей щодо зазначення інформації про виконавчого директора, вчинено з порушенням законодавства, що порушило права позивача, як члена СТ «Право на відпочинок», порушило інтереси інших членів товариства. 
14.          Так, жодної інформації про зміну голови правління споживчого товариства та обрання на цю посаду ОСОБА_3 не надавалося органу державної реєстрації, що підтверджується відсутністю в реєстраційній справі будь-яких доказів надання державному реєстратору інформації про обрання ОСОБА_3 головою правління. 
Таким чином, ОСОБА_3 взагалі не була уповноважена на внесення змін до відомостей про юридичну особу до ЄДРПОУ. Крім того, надана реєстраційна картка містить суттєві недоліки, заповнена неправильно.
15.          Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що оскаржувані реєстраційні дії проводились іншими суб`єктами державної реєстрації, які не підпорядковані Юридичному департаменту Одеської міської ради.
16.          Третя особа просила залишити без розгляду даний позов у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17.          Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що Протоколом № 3 від 30.09.2001 та Протоколом № 8 від 31.01.2016 загальних зборів членів СТ «Право на відпочинок» підтверджується, що ОСОБА_1 був присутній зборах, тому йому було відомо про обрання ОСОБА_3 головою правління споживчого товариства, про надання їй повноважень на підписання нової редакції Статуту, реєстрацію відповідних змін. Жодних доказів, які б підтверджували недійсність підпису ОСОБА_1 в протоколах, суду не надано. Інших доводів щодо поважності пропущення строку звернення до суду позивачем не наведено.
18.          Суд апеляційної інстанції частково погодився з судом першої інстанції. Цей суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з позовом в частині вимоги про скасування внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань щодо зазначення інформації виконавчого директора ОСОБА_2 , який було здійснено на підставі рішення загальних зборів товариства від 24.08.2017. Про зазначену реєстраційну дію позивачеві стало відомо 08.11.2017, тому подання позову в цій частині 19.04.2018, відбулось в межах шестимісячного строку.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕННЯ

19.          У касаційній скарзі позивач посилається на такі порушення:
А) суди дійшли помилкового висновку, що позивачеві було відомо про оскаржувані дії в 2001 та 2016 роках, оскільки ОСОБА_1 участі у загальних зборах товариства не брав, підпису на протоколах не ставив; 
Б) суд першої інстанції на стадії відкриття перевірив, що підстави для залишення позову без розгляду відсутні;
В) позивач наводив доводи щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду. Лише в процесі звернення до господарського суду з іншим позовом ОСОБА_1 стало відомо про вчинені оскаржувані реєстраційні дії, лише 30.03.2018 він зробив відповідний запит про надання документів та отримав копії протоколів №3/17 від 24.08.2017, №2 від 03.05.2001, реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу від 08.08.2005, довіреності № 1 від 01.07.2005.
20.          Третя особа у відзиві на касаційну скаргу просила підтримала доводи про пропуск позивачем строку звернення до суду, відсутність будь-яких поважних причин на його поновлення. 

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

21.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм процесуального права та дійшов до висновку про її часткове задоволення з таких підстав.
22.          Суди попередніх інстанцій оцінювали питання щодо дотримання позивачем строків звернення до суду, як у публічно-правовому спорі.
23.          Перевіряючи дотримання судами норм процесуального права, суд касаційної інстанції в першу чергу виходить з того, що Верховний Судом неодноразово вирішувались спори, в яких предметом оскарження є запис про державну реєстрацію відомостей про юридичну особу, зокрема, щодо поширення правил юрисдикції на вирішення даних спорів.
24.          З аналізу встановлених судами фактичних обставин справи вбачається, що позивач перш за все оскаржує реєстраційні дії (про підтвердження відомостей про юридичну особу, про державну реєстрацію нової редакції Статуту, про внесення змін до відомостей щодо зазначення інформації про виконавчого директора), як член СТ «Право на відпочинок».
25.          При цьому СТ «Право на відпочинок» залучено до розгляду цієї справи як третя особа та проти задоволення позовних вимог заперечувало. Зокрема, вважає, що це призведе до незаконного припинення діяльності юридичної особи, негативно вплине на майнові та немайнові права товариства, оскільки скасування рішень державного реєстратора, здійснених 13 років тому призведе до скасування всіх господарських договорів, фінансової та податкової звітності. 
26.          Отже, суть та зміст встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи свідчить, що необхідність звернення позивача до суду з цим позовом обумовлена необхідністю захисту його корпоративних та майнових прав, як члена споживчого товариства, а тому цей спір не має ознак публічно-правового спору та не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.
27.          Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №805/4506/16-а (провадження №11-479апп18), 22.08.2018 у справі №805/4505/16-а (провадження №11-574апп18).
28.          Отже, спір фактично виник між учасниками цієї справи стосовно їх корпоративних і майнових прав, а тому має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням приватних інтересів, а не прав у сфері публічно-правових відносин. Участь державного реєстратора в якості відповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені своїх прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.
29.          Скасування ж спірних реєстраційних дій та записів не призводить до вирішення цього спору і не сприяє виконанню завдання адміністративного судочинства.
30.          Так, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція неодноразово викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №914/2006/17, від 04.09.2018 у справі №823/2042/16, від 22.01.2020 у справі №826/8592/16 тощо.
31.          Поряд із цим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
32.          Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
33.          Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
34.          Враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір має вирішуватись за правилами цивільного судочинства.
35.          Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
36.          Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
37.          З огляду на зазначене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі. Інші доводи касаційної скарги не впливають на загальні висновки суду, тому суд їх відхиляє.
38.          Відповідно до статті 239 КАС України позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 238, 239, 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2.          Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2018 року скасувати.
3.          Провадження у справі №815/1782/18 за позовом ОСОБА_1 до Юридичного департаменту Одеської міської ради, третя особа - Споживче товариство «Право на відпочинок» про зобов`язання вчинити певні дії закрити.
4.          Роз`яснити позивачу, що протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови він вправі звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                           Кравчук В.М.

Суддя                                                                                                              Берназюк Я.О.

Суддя                                                                                                               Стародуб О.П.