Постанова
Іменем України 
 
24 червня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 161/20882/18
провадження №61-584св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Кузнєцова В. О., 
суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач  - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року та додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Шевчук Л. Я., Данилюк В. А., Киці С. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») та просила: визнати незаконним і скасувати наказ № 991-к від 03 грудня 2018 року філії - Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» про звільнення її з посади контролера-касира територіально відокремленого безбалансового відділення (далі - ТВБВ) № 10002/026 на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України; поновити її на займаній посаді; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 03 грудня 2018 року, а також 2 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позову зазначала, що наказом № 205 - к від 14 березня 2016 року її прийнято на посаду контролера-касира ТВБВ № 10002/026 філії - Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк», а наказом № 991 - к від 03 грудня 2018 року - звільнено із займаної посади у зв`язку з втратою довір`я, за грубе порушення правил операційно-касової роботи на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України. Таке звільнення є незаконним, оскільки вона не вчиняла умисно чи з необережності дії, які давали підстави для втрати до неї довір`я з боку адміністрації банку. Неправомірне зняття коштів з рахунку клієнта банку відбулося внаслідок винних дій іншого працівника, який визнав свою провину, та про такі його дії було невідомо іншим працівникам банку. 
Внаслідок звільнення їй заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв`язків, та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ №991-к від 03 грудня 2018 року філії - Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» про звільнення ОСОБА_1 з посади контролера-касира ТВБВ №10002/06 на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді контролера-касира ТВБВ №10002/026 філії - Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 04 грудня 2018 року.
Стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 04 грудня 2018 року по 12 вересня 2019 року в розмірі 56 761, 30 грн та 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів вчинення позивачем конкретних винних дій (умисно чи з необережності), які є підставою для розірвання трудового договору, а також не довів зняття нею коштів з рахунку клієнта банку.
Постановою Волинського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2019 року скасовано і ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що  ОСОБА_1 працювала в АТ «Ощадбанк» на посаді контролера-касира банку, яка безпосередньо пов`язана зі зберіганням, обробкою, прийманням, видачою і перевезенням цінностей.
Встановлено, що контролер-касир ОСОБА_1 візувала документи по видачі готівки клієнту без участі самого клієнта банку на прохання контролера-касира ОСОБА_2 , тобто з порушенням вимог нормативних документів АТ «Ощадбанк».
Винні дії позивача під час виконання нею посадових обов`язків встановлені комісією банку та зафіксовані у висновку службового розслідування від 30 листопада 2018 року, у якому комісія вказала на порушення ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків.
Враховуючи наведене, при звільненні позивача за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України відповідачем дотримано норми законодавства про працю, які регулюють порядок вивільнення працівників.
Додатковою постановою Волинського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» 4 610, 40 грн судового збору.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і  порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Волинського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року і додаткову постанову від 09 грудня 2019 року та залишити в силі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2019 року.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що згідно наказу № 991-к від 03 грудня 2018 року її звільнено з роботи за грубе порушення правил операційно-касової роботи. Конкретні дії та порушення з її боку, які стали підставою для звільнення, в наказі не зазначені, відтак її звільнено не за вчинення якихось конкретних дій, внаслідок яких відповідач втратив довір`я до неї.
 
Апеляційний суд безпідставно залишив поза увагою показання свідка ОСОБА_2 , яка в суді першої інстанції надала показання про те, що саме вона привласнювала кошти, які знаходилися на рахунку ОСОБА_3 , та ставила підписи в заявах на видачу готівки від її імені.
 
В акті службового розслідування відсутні відомості про вчинення нею конкретних винних дій при знятті ОСОБА_4 коштів з рахунку ОСОБА_3 .
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Луцького міськрайонного суду Волинської області.
 
04 березня року справа № 161/20882/18 надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
АТ «Ощадбанк» направило відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IXустановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.
Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що відповідно до наказу № 205-к від 14 березня 2016 року  ОСОБА_1 з 16 березня 2016 року працювала в АТ «Ощадбанк» на посаді контролера - касира ТВБВ № 10002/026 філії Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» на період перебування основного працівника у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Наказом № 662-к від 23 вересня 2016 року ОСОБА_1 переведено за її згодою зі строкового трудового договору на безстроковий трудовий договір з 26 вересня 2016 року.
03 січня 2017 року та 02 січня 2018 року банк і ОСОБА_1 уклали договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за умовами якого працівник, що займає посаду контролера-касира ТВБВ філії Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк», безпосередньо виконує операційно-касову роботу, пов`язану зі зберіганням, прийманням, перерахуванням, видачею цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення зберігання майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання, оброблення.
Відповідно до пункту 2.1. посадової інструкції контролера-касира АТ «Ощадбанк», з якою була ознайомлена ОСОБА_1 , до її посадових обов`язків відноситься, зокрема: здійснення видачі та приймання грошових коштів за рахунками клієнтів; приймання платежів на користь банку (комісійна винагорода, пеня, штраф тощо); приймання платежів в погашення кредитів; приймання комунальних та інших платежів на користь третіх осіб; здійснення виплат/приймання коштів за грошовими переказами; здійснення операцій з іноземною валютою (купівля, продаж, обмін, прийняття та інкасо), чеками; здійснення касових операцій з платіжними картками; здійснення видачі банківських платіжних карток і ПІН-конвертів для фізичних і юридичних осіб. 
Інструкцією з організації касової роботи та здійснення касових операцій в установах АТ «Ощадбанк», затвердженою постановою правління АТ «Ощадбанк» № 693 від 13 грудня 2012 року, визначено, що касовий працівник - це операційно-касовий працівник, який безпосередньо здійснює операції з готівкою та цінностями.
Згідно з пунктом 3.1. Розділу 3 Глави III Інструкції, установи банку мають видавати клієнтам придатні до обігу банкноти і монети національної та банкноти іноземної валют. Із кас банку національна валюта видається за такими видатковими касовими документами: за грошовими чеками, за заявою на видачу готівки, за видатковим касовим ордером (пункт 3.2. Розділу 3 Глави IIIІнструкції). 
Відповідно до пунктів 3.18., 3.19. Розділу 3 Глави IIIІнструкції для здійснення видаткових касових операцій клієнт надає паспорт або документ, що його замінює. У видаткових касових документах касовий працівник перевіряє: повноту заповнення реквізитів; наявність необхідних підписів відповідальних виконавців установи банку; відповідність суми цифрами сумі літерами; належність пред`явленого паспорта або документа, що його замінює, отримувачу; наявність підпису отримувача; відповідність паперового касового документа - електронному документу. Після перевірки видаткового касового документа касовий працівник готує необхідну суму готівки, перевіряє підготовлену суму готівки із сумую готівки, зазначеною в касовому документі, викликає отримувача (в тих випадках, коли касовий документ був переданий касовому працівнику внутрішнім порядком після здійснення додаткового контролю) для видачі готівки. 
Судами встановлено, що 12 листопада 2018 року на ім`я начальника філії Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» надійшла заява від клієнта банку ОСОБА_5 про те, що з банківського рахунку її матері ОСОБА_3 списані кошти без відома вкладника.
Наказом начальника філії - Волинського обласного управління від 16 листопада 2018 року було призначено службове розслідування за фактом неправомірного зняття коштів з рахунку клієнта банку ОСОБА_3 .
Висновком службового розслідування за фактом неправомірного зняття коштів з рахунку клієнта банку в ТВБВ № 10002/026 від 30 листопада 2018 року, затвердженим начальником філії, встановлено факти систематичного порушення старшим контролером- касиром ОСОБА_2 та контролером-касиром ОСОБА_1 вимог Інструкції з організації касової роботи та здійснення касових операцій в установах АТ «Ощадбанк». 
Зокрема, у висновку зазначено, що згідно пояснень старшого контролера ОСОБА_2 (пояснююча від 15 листопада 2018 року, пояснююча від 18 листопада 2018 року) вона, починаючи з 01 червня 2013 року по жовтень 2018 року, з рахунку вкладника ОСОБА_3 систематично знімала та привласнювала кошти. З цією метою власноруч готувала заявки на видачу готівки, на яких особисто ставила підпис за клієнта банку ОСОБА_3 та візувала заявку одна, коли перебувала на так званому самовізі. В періоди, коли в банку працювали два контролера-касира (до березня 2016 року - ОСОБА_6 , з березня 2016 року - ОСОБА_1 ), ці заявки ОСОБА_2 візувала в них пізніше, пояснюючи, що клієнт приходив у їх відсутність. Зі слів ОСОБА_2 контролерам-касирам ОСОБА_6 та ОСОБА_1 не було відомо про протиправне зняття коштів з рахунку клієнта ОСОБА_3 
Контролер-касир ОСОБА_1 пояснила (пояснююча від 15 листопада 2018 року), що клієнта банку ОСОБА_3 вона не бачила і кошти їй не видавала. Операції з видачі готівки даному клієнту нею візувалися в порушення вимог нормативних документів АТ «Ощадбанк» на прохання ОСОБА_2 . Однак про те, що таким чином ОСОБА_2 протиправно знімала готівку з рахунку клієнта ОСОБА_3 , їй відомо не було. 
Згідно з історією рахунку вкладника за вказаний період були зняті кошти на загальну суму 23 520 грн.
У висновку також рекомендовано начальнику управління за порушення відомчих нормативно-правових актів АТ «Ощадбанк» притягнути ОСОБА_2 і ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
Наказом № 991-к від 03 грудня 2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади контролера-касира ТВБВ № 10002/026 філії - Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» у зв`язку з втратою довір`я, за грубе порушення правил операційно-касової роботи на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України дозволяє зробити висновок, що розірвання трудового договору на підставі цієї норми права можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.
Разом з тим, ця норма не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Cуду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104цс14, від 23 грудня 2015 року у справі № 6- 1093цс15, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-100цс16.
Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.
Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.
Виходячи з положень статті 135-1 КЗпП України обслуговування матеріальних цінностей передбачає здійснення певними працівниками підприємства, установи, організації дій, пов`язаних зі зберіганням, обробкою, продажем (відпусканням), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.
Як встановлено судами, ОСОБА_1 займала посаду контролера-касира ТВБВ № 10002/026 філії - Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк».
Згідно договорів про повну матеріальну відповідальність від 03 січня 2017 року, 02 січня 2018 року позивач, яка займає посаду контролер-касир ТВБВ № 10002/026 філії - Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» безпосередньо виконує операційно-касову роботу, пов`язану зі зберіганням, перерахуванням, прийманням, видачею цінностей, бере на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їй установою банку цінностей.
Безпосереднє зберігання, перерахування, приймання, видача матеріальних цінностей були складовою трудових функцій на постійній роботі позивача, що випливає з положень її посадової інструкції.
Факт вчинення ОСОБА_1 порушення підтверджується висновком службового розслідування від 30 листопада 2018 року.
Зокрема, у цьому висновку встановлено, що контролер-касир ОСОБА_1 порушила вимоги положень Інструкції з організації касової роботи та здійснення касових операцій в установах АТ «Ощадбанк», затвердженої постановою правління АТ «Ощадбанк» № 693 від 13 грудня 2012 року, пункту 143 розділу 6 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ № 103 від 25 вересня 2018 року, пункт 4.8 розділу 4 Положення про організацію обліку та звітності в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» № 260 від 05 квітня 2016 року (зі змінами та доповненнями) в частині порядку проведення видаткових касових операцій та їх візування.
За таких обставин апеляційний суд зробив обґрунтований висновок, що підставою для винесення наказу про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України стали винні дії позивача, яка безпосередньо обслуговує грошові цінності, які призвели до грубого порушення правил операційно-касової роботи, що стало підставою для втрати довір`я до неї з боку керівництва банку, при звільненні позивача за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України відповідачем дотримано норми законодавства про працю, які регулюють порядок вивільнення працівників, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, і стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Оскільки постанова Волинського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 підлягає залишенню без змін, відсутні правові підстави для скасування додаткової постанови Волинського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року, якою з ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ «Ощадбанк» судовий збір за подання апеляційної скарги.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
 
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті   і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу                      ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року і додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року залишити без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 
 
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат. 
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Волинського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року і додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,                 є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	В. О. Кузнєцов  	
Судді:	В. С. Жданова   В. М. Ігнатенко   С. О. Карпенко  	
 	М. Ю. Тітов