ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2020 року                                                                                      Справа № 902/58/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. ,  суддя Савченко Г.І. 

без виклику сторін у справі  

розглянувши апеляційну скаргу Комунальної установи "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку", м.Вінниця 
на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 26.05.20р. суддею         Колбасовим Ф.Ф. о 10:40 год. у м.Вінниці,  повний текст складено  04.06.20р.
у справі № 902/58/20 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИЛ СІТІ БУД", м.Київ 
до   Комунальної установи "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку", м.Вінниця 
про стягнення 45000,00грн.

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 26.05.2020р. у справі №902/58/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИЛ СІТІ БУД" до Комунальної установи "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" про стягнення 45000,00грн. задоволено.
Стягнуто з Комунальної установи "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИЛ СІТІ БУД" 45000,00грн. - збитків, 2102,00грн. - відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Комунальна установа "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвали нове, яким у задоволенні позову відмовити. Також, просить стягнути з позивача судові витрати.
Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:
- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;
- вказує, що судом першої інстанції взято до уваги аргументацію позивача, яка зводиться лише до того, що грошові кошти які були ним сплачені за подання скарг на рішення тендерного комітету відповідача, в загальній сумі 45000грн., розцінюються ним як збитки, що підлягають відшкодуванню;
- покликається на те, що звернення позивача зі скаргою до Антимонопольного комітету України, є його правом, а не обов`язком. При цьому, внесення позивачем грошових коштів в якості обов`язкового платежу до Державного бюджету України спрямоване на дотримання встановленого законом порядку подання скарги до органу оскарження. Відтак, заявлені позивачем до відшкодування витрати не є збитками у розумінні ст.22 Цивільного кодексу України, так як понесені саме з метою реалізації свого права на оскарження процедури державної закупівлі, а не у зв`язку з вимушеним відновленням свого права, якщо таке було б порушене винними діями відповідача щодо недотримання своїх зобов`язань чи правил здійснення господарської діяльності. Відповідач в даному випадку виступає замовником тендеру, який зобов`язаний дотримуватись процедури закупівлі, але при цьому не покладав на себе зобов`язань за можливі фінансові витрати учасників такої процедури, таких зобов`язань не передбачено і законодавством в редакції на момент понесення таких витрат і тим більше повністю виключається чинною редакцією Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки за чинною редакцією передбачено саме повернення плати за подання скарги, а не компенсацію;
- зазначає, що позивач не був та не міг бути примушений до подання скарги на  рішення тендерного комітету відповідача та сплати відповідного платежу за розгляд скарги. Визначальним моментом для віднесення вимушених витрат до складу збитків повинен бути доведений причинно-наслідковий зв`язок цих витрат з неправомірними винними діяннями відповідача;
- також, обґрунтовує те, що в даній правовій ситуації витрати на реалізацію права на оскарження процедури закупівлі понесені позивачем ще до встановлення компетентним державним органом того факту, що прийняте тендерним комітетом відповідача рішення слід вважати неправомірним. Цим же  спростовується твердження позивача про те, що подання скарги на рішенню тендерного  комітету з метою захисту свого порушеного права було зумовлено протиправною поведінкою  відповідача;
- вважає, що позивач не довів суду, а суд першої інстанції так і не встановив як саме понесені витрати по здійсненню плати у спірній сумі за подання скарги на рішення тендерного комітету, як реалізація свого права учасником процедури закупівлі, спричиняють збитки саме відповідачем, в чому полягає вина саме відповідача - яке було порушене перед позивачем реальне зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, не визначив різниці між збитками та шкодою, чи мали такі взагалі місце в даних обставинах, а також не встановив і наявності причинно-наслідкового зв`язку в часі між виникненням так званих збитків чи шкоди та можливими винними діями саме відповідача, враховуючи, що на момент реалізації позивачем свого права на оскарження вина ні відповідача, ні членів тендерного комітету не була встановлена;
- зазначає, що в наявній правовій ситуації витрати на реалізацію права на оскарження процедури закупівлі понесені позивачем ще до встановлення компетентним державним органом факту вчинення неправомірних дій, а не внаслідок них, що повністю підтверджується матеріалами позовної заяви та фактичними обставинами справи, а тому висновки про те, що подання скарги з метою захисту свого порушеного права було зумовлено протиправною поведінкою відповідача, факт якої ще не був встановлений, є надуманим, віднесення таких витрат до поняття збитків є безпідставним, а позовні вимоги відповідно є такими, що не гуртуються на нормах чинного законодавства України.
Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №902/58/20/3383/20 від 19.06.2020р. матеріали справи №902/58/20 витребувано з Господарського суду Вінницької області.
01.07.2020р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №902/58/20.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.07.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунальної установи "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26.05.2020р. у справі №902/58/20, ухвалено розглянути апеляційну скаргу Комунальної установи "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26.05.2020р. у справі №902/58/20 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, а також запропоновано позивачу подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.263 ГПК України протягом 10 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
21.07.2020р. на поштову адресу до Північно - західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИЛ СІТІ БУД" надійшов письмовий відзив від 16.07.2020р. №77/07-20 на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 26.05.2020р. у справі №902/58/20  - без змін.
Зокрема, вказує, що позивач для відновлення свого порушеного права тричі звертався зі скаргами до постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України про порушення відповідачем законодавства у сфері публічних закупівель, сплативши при цьому за подання вказаних скарг загальну суму - 45000,00грн.. Розмір плати встановлений постановою КМУ від 23.03.2016р. №291.
Зазначає, що фактично апеляційна скарга зводиться до того, що сплачені кошти позивачем для відновлення свого порушеного відповідачем права не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України і тому відсутні підстави для їх стягнення.
Вказує, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди за наявності правопорушення, що потягло її виникнення. За змістом ст.22 ЦК України до збитків відносяться, серед іншого, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 
Як вбачається із рішень Антимонопольного комітету України, які відповідачем не оскаржувалися і набрали законної сили, неправомірно відхиливши пропозицію позивача, замовник порушив вимоги ст.30 Закони України "Про публічні закупівлі".
Отже, рішеннями Антимонопольного комітету України встановлено прийняття відповідачем рішень з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель.
Також зазначає, що дотримання відповідачем ст.30 Закони України "Про публічні закупівлі", позбавило б необхідності звертатись до органу оскарження з метою відновлення своїх прав та нести відповідні витрати за подання скарг.
Таким чином, оскільки вина заподіювача шкоди презюмується, судом встановлено наявність та розмір збитків (що підтверджується платіжними дорученнями: №598 від 27.06.2019р., №767 від 20.09.2019р., №754 від 01.11.2019р.); наявність протиправної поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача, яка виражена у прийнятті рішень відповідачем з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель та збитками позивача у вигляді понесених ним витрат пов`язаних із розглядом його скарг для усунення його порушеного права, що є передумовою для відшкодування збитків.
Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, на веб-порталі уповноваженого органу з питань закупівель було опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів на закупівлю робіт з капітального ремонту кімнат та коридорів блоку, замовник - КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку", місце виконання робіт: м.Вінниця, вул.Хмельницьке шосе, 94, код за ДК 021:2015 (CPV) - код 45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт. Строк виконання робіт - до 31.12.2019 р. Ідентифікатор закупівлі: UA-2019-05-31-000429-а.
20.06.2019р. відбувся електронний аукціон, за результатами проведення якого свої пропозиції подали учасники: ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД", ТОВ "БІ ПРОМБУД", ТОВ "Олеріт".
Так, за результатами аукціону учасник ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД" з ціновою пропозицією в сумі 20057770,00грн. був визначений, як з найбільш економічно вигідною пропозицією.
Відповідно до протоколу №63 від 21.06.2019р. засновника - КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" вбачається, що комітет прийняв рішення  учасника №1 - ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД" дискваліфікувати, оскільки пропозиція учасника не відповідає умовам закупівлі: останній завуалював інформацію, щодо наявності незакритої судової постанови; не подав довідки з ДФС України, про відсутність заборгованості з платежів; про відсутність не знятої чи не погашеної у встановленому порядку судимості за злочин. 
Зокрема, переможцем процедури закупівлі було визнано наступного учасника - ТОВ "БІ ПРОМБУД".
В подальшому, не погоджуючись із рішенням КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку", Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИЛ СІТІ БУД" 26.06.2019р. подало скаргу №15/22/2019 від 26.06.2019р. до постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення Комунальною установою "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" законодавства у сфері публічних закупівель із вимогою зобов`язати скасувати прийняте Комунальною установою "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" рішення.
Також, за подання скарги №15/22/2019 від 26.06.2019р., відповідно до ст.18 Закону України "Про публічні закупівлі", до постанови КМУ №291 від 23.03.2016р., ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД" сплатило 15000,00грн., що стверджується платіжним дорученням №598 від 27.06.2019р. (за платіжним дорученням №597 від 26.06.2019р. кошти в сумі 15000,00грн. були повернуті через невірні реквізити в платіжному дорученні). 
Рішенням постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №9614-р/пк-пз від 17.07.2019р. задоволено скаргу ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД" та зобов`язано КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" скасувати рішення про відхилення тендерної пропозиції ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД" та рішення про  визначення ТОВ "БІ ПРОМБУД" переможцем за процедурою закупівлі.
Відповідно до протоколу засідання №81 від 05.08.2019р. тендерний комітет з конкурсних торгів скасував свої рішення про дискваліфікацію позивача та про визнання переможцем ТОВ "БІ ПРОМБУД".
У відповідності до протоколу засідання тендерного комітету з конкурсних торгів №82, КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" ухвалено відмінити процедуру відкритих торгів ДСТУ Б.Д.1.1.-1.:2013 - Капітальний ремонт по утепленню будівлі на закупівлю робіт з капітального ремонту кімнат та коридорів блоку, замовник - КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку", місце виконання робіт: м.Вінниця, вул.Хмельницьке шосе, 94, код за ДК 021:2015 (CPV) - код 45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт. Строк виконання робіт - до 31.12.2019р. Ідентифікатор закупівлі: UA-2019-05-31-000429-а.
Надалі, 21.08.2019р. КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" повторно на веб-порталі уповноваженого органу з питань закупівель було опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів на закупівлю робіт з капітального ремонту кімнат та коридорів блоку, замовник - КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку", місце виконання робіт: м.Вінниця, вул.Хмельницьке шосе, 94, код за ДК 021:2015 (CPV) - код 45000000-7 Будівельні роботи та поточний ремонт. Строк виконання робіт - до 31.12.2019р. Ідентифікатор закупівлі: UA-2019-08-21-000436-а.
Так, за результатами електронного аукціону свої пропозиції подали учасники: ТОВ "Ідея - Центр", ТОВ "БІ ПРОМБУД", КП "Вінницький обласний молодіжний центр праці", ПБМП Фірма "Сфера", ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД", ТОВ "БІ ПРОМБУД", ТОВ "Олеріт".
Відповідно до протоколу (рішення) засідання тендерного комітету замовника №89 від 11.09.2019р. за результатами розгляду тендерної пропозиції ТОВ "БІ ПРОМБУД" було визнано переможцем процедури закупівлі.
Однак, не погоджуючись із рішенням КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку", ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД" 21.09.2019р. подало скаргу №09/01/2019 від 21.09.2019р. до постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" законодавства у сфері публічних закупівель із вимогою зобов`язати скасувати прийняте останнім рішення.
Також, за подання скарги №09/01/2019 від 21.09.2019р., відповідно до ст.18 Закону України "Про публічні закупівлі", до постанови КМУ №291 від 23.03.2016р., ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД" сплатило 15000,00грн., що стверджується платіжним дорученням №767 від 20.09.2019р..
Рішенням постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №14613-р/пк-пз від 10.10.2019р. задоволено скаргу ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД" та зобов`язано КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" скасувати рішення про визначення ТОВ "БІ ПРОМБУД" переможцем за процедурою закупівлі.
Надалі, у відповідності до протоколу (рішення) засідання тендерного комітету замовника №98 від 22.10.2019р. ТОВ "БІ ПРОМБУД" було повторно визнано переможцем процедури закупівлі.
Також, не погоджуючись із рішенням КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку", ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД" 01.11.2019р. подало скаргу №01/45/2019 від 01.11.2019р. до постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" законодавства у сфері публічних закупівель із вимогою зобов`язати скасувати прийняте останнім рішення.
Також, за подання скарги №01/45/2019 від 01.11.2019р., відповідно до ст.18 Закону України "Про публічні закупівлі", до постанови КМУ №291 від 23.03.2016р., ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД"  сплатило 15000,00грн., що стверджується платіжним дорученням №754 від 01.11.2019р..
Наділі, рішенням постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №16966-р/пк-пз від 19.11.2019р. задоволено скаргу ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД" та зобов`язано КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" скасувати рішення про визначення ТОВ "БІ ПРОМБУД" переможцем за процедурою закупівлі.
За вказаних обставин, ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення на його користь з КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" збитків, які полягають у сплаті ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД" 45000,00грн. до Державного бюджету за розгляд його трьох скарг до постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" законодавства у сфері публічних закупівель.
Обґрунтовуючи позовну заяву, ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД" посилається на те, що у зв`язку з допущеними КУ "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" порушеннями законодавства у сфері публічних закупівель, ТОВ "ЖИЛ СІТІ БУД" понесло збитки, сплативши 45000,00грн. за подання трьох скарг до Антимонопольного комітету України для відновлення свого порушеного права.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 27.01.2020р. відкрито провадження у справі №902/58/20; ухвалено розгляд справи №902/58/20 здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 13.02.2020р..
07.02.2020р. до Господарського суду Вінницької області від відповідача до суду надійшов відзив №01 від 07.02.2020р. на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує, вважаючи, що витрати позивача пов`язані із зверненням до постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України є встановленою законодавством платою за вчинення певних дій, а не збитками у розумінні ст.22 ЦК України. Закон не передбачає як можливість повернення цієї плати, так і можливість її покладання на порушника процедури закупівлі в разі задоволення вимог скаржника. Звернення позивача зі скаргою до АКУ є його правом, а не обов`язком. Відповідач вважає, що позивач не довів, як завдання шкоди у спірній сумі неправомірними діями відповідача, так і наявність причинно-наслідкового зв`язку між збитками та протиправною поведінкою відповідача під час проведення процедури закупівлі.
12.02.2020р. до Господарського суду Вінницької області від позивача надійшло клопотання про витребування від Антимонопольного комітету України довідки про розміри сплачених до державного бюджету сум за розгляд скарг позивача про порушення відповідачем законодавства у сфері публічних закупівель. 
Однак, вказане клопотання не було задоволено судом через відсутність необхідності витребування довідки Антимонопольного комітету України.  
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 13.02.2020р. відкладено підготовче засідання до 03.03.2020р..
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 03.03.2020р. було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 26.03.2020р..
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 26.03.2020р. (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 26.03.2020р.) розгляд справи відкладено на 27.04.2020р..
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 27.04.2020р. відкладено розгляд по суті до 26.05.2020р..
Розгляд справи №902/58/20 неодноразово відкладався за заявами представника позивача від 24.03.2020року, від 24.04.2020р., за клопотанням представника відповідача №01 від 25.03.2020р., в зв`язку із запровадженням карантину на всій території України.
Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Вінницької області від 26.05.2020р. у справі №902/58/20 позов задоволено.
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).
Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.
За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.
Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди за наявності правопорушення, що потягло її виникнення.
За приписами ч.2 ст.22 ЦК України збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
У відповідності до ч.2 ст.224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. 
Стаття 225 ГК України передбачає, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Відтак, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов.
Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992р. збитки, заподіяні особі внаслідок порушення її цивільного права підлягають відшкодуванню в повному обсязі особою, яка їх заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Обов`язковою передумовою задоволення вимог щодо відшкодування збитків є встановлення в діях відповідача складу цивільного правопорушення, складовими частинами якого є: протиправність поведінки винної особи як заподіювача збитків (дії чи бездіяльності особи); причинний зв`язок між діями винної особи та заподіянням збитків (зв`язок протиправної поведінки і збитків, що настали, при якому протиправність є причиною, а збитки - наслідком); розмір збитків (їх наявності та розміру); вина. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.
Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.
Отже кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема протиправна поведінка заподіювача шкоди, розмір збитків, причинний зв`язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.
Зокрема, Закон України "Про публічні закупівлі" №922-VIII від 25.12.2015р. встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Відповідно до ст.12 Закон України "Про публічні закупівлі", закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги; конкурентний діалог; переговорна процедура закупівлі. Замовник здійснює процедури закупівлі, передбачені частиною першою цієї статті, шляхом використання електронної системи закупівель.
Згідно ст.20 Закон України "Про публічні закупівлі", відкриті торги є основною процедурою закупівлі. Під час проведення процедури відкритих торгів тендерні пропозиції мають право подавати всі зацікавлені особи. Для проведення процедури закупівлі має бути подано не менше двох пропозицій.
У відповідності до ст.28 Закон України "Про публічні закупівлі", оцінка тендерних пропозицій проводиться автоматично електронною системою закупівель на основі критеріїв і методики оцінки, зазначених замовником у тендерній документації, та шляхом застосування електронного аукціону. У разі якщо оголошення про проведення процедури закупівлі оприлюднюється відповідно до норм частини четвертої статті 10 цього Закону, проводиться оцінка лише тих тендерних пропозицій, що не були відхилені згідно з цим Законом. Критеріями оцінки у разі здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, що виробляються, виконуються чи надаються не за окремо розробленою специфікацією (технічним проектом), для яких існує постійно діючий ринок є ціна 
Частиною 4 ст.28 Закон України "Про публічні закупівлі" передбачено, що після оцінки пропозицій замовник розглядає тендерні пропозиції на відповідність вимогам тендерної документації з переліку учасників, починаючи з учасника, пропозиція якого за результатом оцінки визначена найбільш економічно вигідною. Строк розгляду тендерної пропозиції, яка за результатами оцінки визначена найбільш економічно вигідною, не повинен перевищувати п`яти робочих днів з дня визначення найбільш економічно вигідної пропозиції. Строк розгляду тендерної пропозиції може бути аргументовано продовжено замовником до 20 робочих днів. У разі продовження строку розгляду тендерної пропозиції замовник оприлюднює повідомлення в електронній системі закупівель.
У разі відхилення тендерної пропозиції, що за результатами оцінки визначена найбільш економічно вигідною, замовник розглядає наступну тендерну пропозицію з переліку учасників, що вважається найбільш економічно вигідною.
Статтею 30 Закон України "Про публічні закупівлі" встановлено, що інформація про відхилення тендерної пропозиції протягом одного дня з дня прийняття рішення оприлюднюється в електронній системі закупівель та автоматично надсилається учаснику/переможцю, тендерна пропозиція якого відхилена через електронну систему закупівель. У разі якщо учасник, тендерна пропозиція якого відхилена, вважає недостатньою аргументацію, зазначену в повідомленні, такий учасник може повторно звернутися до замовника з вимогою надати додаткову інформацію стосовно причини невідповідності його пропозиції умовам тендерної документації, зокрема, технічній специфікації та/або його невідповідності кваліфікаційним критеріям, а замовник зобов`язаний надати йому відповідь з такою інформацією не пізніше ніж через п`ять днів з дня надходження такого звернення через електронну систему закупівель.
Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про публічні закупівлі", скарга до органу оскарження подається суб`єктом оскарження у формі електронного документа через електронну систему закупівель. Після розміщення скарги суб`єктом оскарження в електронній системі закупівель скарга автоматично вноситься до реєстру скарг і формується її реєстраційна картка. Скарга разом з реєстраційною карткою в день розміщення суб`єктом оскарження автоматично оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу. До скарги додаються документи та матеріали в електронній формі (у тому числі у вигляді pdf формату файла), що підтверджують порушення процедури закупівлі або неправомірність рішень, дій або бездіяльності замовника, та документ про здійснення оплати за подання скарги до органу оскарження. Відразу після внесення до реєстру скарг скарга з супровідними документами та її реєстраційна картка автоматично надсилаються органу оскарження та замовнику. За подання скарги до органу оскарження справляється плата. Розмір плати визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №291 від 23.03.2016р. визначено, що за подання скарги до органу оскарження відповідно до Закону України "Про публічні закупівлі" справляється плата у разі оскарження процедури закупівлі робіт в розмірі 15000,00грн..
Матеріали справи свідчать, що позивач для відновлення свого порушеного права тричі звертався зі скаргами до постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України про порушення відповідачем законодавства у сфері публічних закупівель, сплативши при цьому за подання вказаних скарг - 45000,00грн..
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, із рішень Антимонопольного комітету України, які відповідачем не оскаржувалися і набрали законної сили, неправомірно відхиливши пропозицію позивача, з підстав, наведених у протоколі № 63 від 21.06.2019р., замовник порушив вимоги ст.30 Закону "Про публічні закупівлі". Зокрема, застосувавши дискримінаційний підхід під час розгляду пропозицій учасників, а саме - неправомірно відхиливши пропозицію позивача, та не відхиливши пропозицію ТОВ "БІ ПРОМБУД", яка не відповідала умовам документації, замовник порушив право позивача на об`єктивний та неупереджений розгляд його пропозицій. Зазначені дії замовника є порушенням одного з основних принципів здійснення закупівель, визначеного ст.3 Закон України "Про публічні закупівлі", а саме - недискримінація учасників.
Крім того, не відхиливши пропозицію ТОВ "БІ ПРОМБУД", замовник порушив вимоги ст.30 Закон України "Про публічні закупівлі", згідно якої замовник відхиляє тендерну пропозицію, зокрема, у разі, якщо вона не відповідає умовам тендерної документації.
За вказаних обставин, рішеннями Антимонопольного комітету України встановлено прийняття відповідачем рішень з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель.
Також, судом встановлено, що позивачем, на виконання вказаних положень Закону України "Про публічні закупівлі", за оскарження протиправних дій відповідача сплачено 45000,00грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: №598 від 27.06.2019р., №767 від 20.09.2019р., №754 від 01.11.2019р..
Отже, наявні у справі матеріали свідчать про те, що внаслідок прийняття відповідачем неправомірних рішень, позивач поніс витрати у сумі 45000,00грн. за подання відповідних скарг з метою відновлення своїх прав. За наслідками розгляду поданих позивачем скарг відповідача зобов`язано скасувати прийнятті рішення.
Слід звернути увагу на те, що дотримання відповідачем ст.30 Закону України "Про публічні закупівлі", позбавило б позивача необхідності звертатись до органу оскарження та нести відповідні витрати за подання скарг, а тому сплачені позивачем 45000,00грн. за оскарження протиправних дій відповідача до органу оскарження є витратами, які позивач мусив зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, оскільки вина заподіювача шкоди презюмується, судом встановлено наявність та розмір збитків (що підтверджується платіжними дорученнями: №598 від 27.06.2019р., №767 від 20.09.2019р., №754 від 01.11.2019р.); наявність протиправної поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача, яка виражена у прийнятті рішень відповідачем з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель та збитками позивача у вигляді понесених ним витрат пов`язаних із розглядом його скарг для усунення його порушеного права, що є передумовою для відшкодування збитків, а тому спростовуються доводи відповідача про відсутність складових цивільного правопорушення та відповідно відсутність передумов для відшкодування збитків.
Покликання відповідача про те, що позивач з власної ініціативи оскаржив рішення відповідача, оскільки такий обов`язок не встановлено законом, а тому сплачені позивачем кошти у сумі 45000,00грн. не є збитками, відхиляються судом з огляду на те, що право на оскарження рішення у процедурі закупівель прямо передбачено Законом України "Про публічні закупівлі". 
Крім того, за результатами подання позивачем скарг, Антимонопольним комітетом України скасовано рішення відповідача та встановлено, що вони прийнятті останнім з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, а тому кошти, сплачені позивачем для відновлення його порушеного права, є збитками у розумінні ст.22 ЦК України.
Водночас, доводи відповідача про те, що звернення позивача зі скаргою є його правом, а не обов`язком, не приймаються судом, як обґрунтовані, оскільки кожна особа має право на захист свого порушеного права чи інтересу у спосіб, визначений законом, що і вчинено позивачем шляхом звернення до відповідного державного органу.
Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення 45000,00грн. є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.
Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин, рішення Господарського суду Вінницької області від 26.05.2020р. у справі №902/58/20 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Комунальної установи "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку" - без задоволення.
Керуючись ст.ст.129, 247-252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -
                        
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Комунальної установи "Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку", м.Вінниця залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 26.05.2020р. у справі №902/58/20 - без змін.
2. Справу №902/58/20  повернути до Господарського суду  Вінницької області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "22" липня 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Павлюк І.Ю. 

Суддя                                                                                              Демидюк О.О.  

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.