ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1214/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/3014/19 Категорія: 304090000 	Суходольський О. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Вініченка Б.Б., Фетісової Т.Л.
секретар Чуйко А.В.

учасники справи: 
позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;
відповідач - ОСОБА_1 ; 
особа, яка подала апеляційну скаргу - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, 

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13 вересня 2010 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4900 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13 січня 2017 року.
Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 
07 лютого 2019 року позивачем була направлена претензія кредитора до Черкаської районної державної нотаріальної контори.
03 квітня 2019 року позивачем було отримано відповідь Черкаської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмови від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».
Позивач стверджує, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника.
30 серпня 2019 року до спадкоємців ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.
Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком становить 13623,94 грн.
АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість в сумі 13623,94 грн.
Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 
Рішення мотивоване тим, що з наданих позивачем доказів, не вбачається факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 , оскільки факт реєстрації місця проживання померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за однією адресою, згідно паспортних даних осіб, не є належним доказом того що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України.
Крім того, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, того що ОСОБА_1 проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.
Із посиланням на постанову Верховного Суду від 18 вересня 2019 року (справа №336/7643/18) вказує, що відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач заявив про відмову від прийняття спадщини.
Також зазначає, що позивачем було надано докази (копії паспортів) проживання позичальника та відповідача за однією адресою.
Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, учасники справи в судове засідання не з`явились, що відповідно до положень статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалене судом першої інстанції рішення не повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Судом першої інстанції встановлено, що 13 вересня 2010 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір б/н відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4900 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.
Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 13 січня 2017 року, виданого виконавчим комітетом Хутірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 35).
АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Черкаської районної державної нотаріальної контори із претензією, в якій просило включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу.
12 лютого 2019 року листом Черкаської районної державної нотаріальної контори повідомлено АТ КБ «ПриватБанк», що у нотаріуса відсутні правові підстави для надання відомостей про прізвища, імена, по батькові та адресу проживання спадкоємців померлого ОСОБА_2 .
На запит апеляційного суду Черкаською районною державною нотаріальною конторою надано копії матеріалів спадкової справи, заведеної 11 жовтня 2017 року за претензією АТ КБ «ПриватБанк» після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також Черкаська районна державна нотаріальна контора листом № 610/02-14 від 13 серпня 2020 року повідомила, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 до нотаріальної контори із заявами про прийняття чи відмовою від спадщини не зверталися. Про фактичне прийняття спадщини спадкоємцями нотаріальній конторі не відомо, свідоцтва про право на спадщину не видавались.
Звертаючись із позовом АТ КБ «ПриватБанк», вказав, що спадкоємцем, який на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , є відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспортів із зазначенням місця реєстрації.
Дійсно, з копій паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що місце реєстрації їх місця проживання - АДРЕСА_1 , з 17 лютого 2001 року та 18 березня 1996 року відповідно.
Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.
Апеляційним судом 06 серпня 2020 року отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наявності нерухомого майна, яке на праві власності належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , з якої встановлено, що останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10 березня 2004 року належав будинок по АДРЕСА_2 .
На підставі договору купівлі-продажу № 5686 від 30 грудня 2004 року право власності на вказаний будинок перейшло до ОСОБА_3 , про що внесено запис до відповідного реєстру 24 березня 2005 року.
Також апеляційний судом було перевірено наявність права власності будь-якої особи на будинок по АДРЕСА_2 , у якому були зареєстровані померлий 11 січня 2017 року ОСОБА_2 , та відповідач ОСОБА_1 .
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06 серпня 2020 року, відсутні відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяжень щодо будинку по АДРЕСА_2 .
Отже апеляційним судом встановлено, що у ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відсутнє нерухоме майно, яке могли прийняти у спадщину його спадкоємці. Право власності на будинок, в якому були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , не належав на праві власності спадкодавцю ОСОБА_2 , тому він не увійшов до спадкового майна.
Згідно із частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Враховуючи наведене, оскільки судом не встановлено наявність спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а також прийняття ОСОБА_1 спадщини після нього, відсутні підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягнення заборгованості за кредитним договором.
З огляду на викладене, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, однак, не дослідив наявність спадкового майна та правовий статус житла, в якому зареєстрований відповідач разом із померлим боржником. 
Разом з тим встановлені апеляційним судом обставини відсутності спадкового майна та права власності на будинок, який був місцем реєстрації померлого ОСОБА_2 і відповідача ОСОБА_1 , не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі статтею 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково, рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2020  року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови. В решті рішення суду слід залишити без змін.
Керуючись статтями 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2020 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови. 
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 

Судді