Дата документу 14.07.2020 Справа № 334/7434/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №334/7434/18        Головуючий у 1 інстанції: Баруліна Т.Є.
Провадження № 22-ц/807/1401/20        Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2020 року        м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:        Полякова О.З.,
суддів:        Крилової О.В..,
       Кухаря С.В.,
при секретарі: Бабенко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2020 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У жовтні 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 26 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», (перейменоване в ПАТ «УкрСиббанк») та громадянином України ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами №11398332000 від 26 вересня 2008 року з додатковими угодами №1 та № 2 від 24 вересня 2009 року.
Згідно умов вищевказаного кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 60000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти шляхом сплати ануїтетного платежу у розмірі та порядку, встановленому кредитним договором, але в будь-якому випадку не пізніше 26 вересня 2028 року.
В забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором в іпотеку банку передана квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належала ОСОБА_2 
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. 13 вересня 2017 року Банком була отримана інформаційна довідка № НОМЕР_1  , з якої стало відомо, що за відповідачем - ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину зареєстровано право власності на квартиру, що передана іпотеку банку та належала померлому.
Оскільки ПАТ «Укрсиббанк» виконало свої зобов`язання за Договором та угодами в повному обсязі, а позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у нього утворилась заборгованість за кредитом, яка після його смерті не погашена. Станом на 04 жовтня 2018 року заборгованість по кредитному договору №11398332000 від 26 вересня 2008 року складає 23010,74 дол. США.
Посилаючись на наведене, АТ «УкрСиббанк» просило суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 11398332000 від 26 вересня 2008 року перед ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 23010,74 доларів США та витрат по сплаті судового збору в сумі 5312,94 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 , встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог ЗаконуУкраїни «Про іпотеку», за початковою ціною 354196,00 грн.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2020 року у задоволені позову відмовлено. 
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, з тих підстав, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 18 липня 2019 року, визнано припиненим договір іпотеки № 2475 від 26 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк», та виключено з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження № 7980521, зареєстроване 26.09.2008 року щодо нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки № 2475 від 26.09.2008 року; виключено з Державного реєстру іпотек обтяження № 7982179, зареєстроване 26.09.2008 року щодо нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки № 2475 від 26 вересня 2008 року.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції законодавству України, просять рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2020 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування порушення норм процесуального права, АТ «УкрСиббанк» зазначає, що судом безпідставно залишено без розгляду їх клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним судом касаційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 18 липня 2019 року. 
В апеляційній скарзі також зазначають, що не погоджуються із висновками судів про втрату АТ «УкрСиббанк» права вимог до спадкоємців, що власне стало підставою для задоволення позову про визнання іпотеки припиненою, та в подальшому, відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, АТ «УкрСиббанк» дотрималось визначеного чинним законодавством шестимісячного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців померлого Позичальника у вигляді відповідної претензії. Суд першої інстанції зазначеному належну правову оцінку не надав. 
Також, до апеляційної скарги АТ «УкрСиббанк» було долучено клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду Верховним Судом касаційної скарги АТ «УкрСиббанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 18 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дочки - ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання іпотеки припиненою (справі № 334/8669/18). Зазначають, що розгляд касаційної скарги вплине на розгляд цієї справи, і з цих підстав просять зупинити провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Вказане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Так, п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Частиною 1 ст. 384 ЦПК України встановлено, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Таким чином, враховуючи, що постанова Запорізького апеляційного суду від 18 липня 2019 року по справі № 334/8669/18 набрала законної сили з дня її прийняття – відсутні підстави для зупинення провадження по цій справі. 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. 
Крім того, під час апеляційного перегляду даної справи, Верховним Судом розглянуто касаційну скаргу АТ «Укрсиббанк» по справі № 334/8669/18, про що свідчить постанова Верховного Суду від 16 березня 2020 року (а.с. 249-251). 
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» Воробйова І.О., яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
В судове засідання представник АТ «УкрСиббанк» не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с. 241, 242), при цьому, 09 липня 2020 року від неї надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину (а.с. 243-245).
Так, аналогічні заяви представником АТ «УкрСиббанк» Турбіною Т.В. подавалися 09 квітня 2020 року, 24 квітня 2020 року та 09 червня 2020 року, та були задоволені колегією суддів для створення апеляційним судом під час розгляду цієї справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін (а.с. 205, 212, 229-230).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин.
Разом з тим, стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (995_004), ратифікованої Законом від 17.07.97 N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ), гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної справи, в якій вона є стороною. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.  
Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.  
Так, матеріали справи містять достатньо доказів для її розгляду, в апеляційній скарзі апелянтом викладено правову позицію в обґрунтування вимог апеляційної скарги. Клопотання представника скаржника щодо чергового відкладення розгляду справи з підстав введення карантину, не підтверджено їх не спроможністю використати своє право участі в судовому засіданні апеляційного суду у спосіб передбачений частинами 1,4 ст. 212 ЦПК України. 
Враховуючи наведене вище, передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про розгляд справи, колегія суддів дійшла висновку що заява представника АТ «УкрСиббанк» - Турбіної Т.В., про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню. 
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Так, судом першої інстанції встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 26 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», який з 21 грудня 2009 року перейменоване в ПАТ «УкрСиббанк» та громадянином України ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами №11398332000 від 26.09.2008 року з додатковими угодами №1 від 24.09.2009 року та №2 від 24.09.2009 року (а.с.21-49).
Згідно умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 60000,00 доларів США, яка дорівнює еквіваленту 291702,00 грн. за офіційним курсом НБУ, з процентною ставкою 14,50 % річних, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти шляхом сплати ануїтетного платежу у розмірі 770 доларів США та порядку, встановленому кредитним договором, з кінцевим терміном повернення не пізніше 26.09.2028 року (а.с.21).
В забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договоромв іпотеку банку передана квартира, що на праві власності належала ОСОБА_2 , та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , згідно п. 1.1. Договору іпотеки № 11398332000/З від 26.09.2008р., та Договір про внесення змін №1 до Договору іпотеки (а.с.50-57).
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим Запорізьким міським ВРАЦС ГУЮ у Запорізькій області від 17 січня 2010 року (а.с.58-59).
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності № 97139479 від 13 вересня 2017 року ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину зареєстровано право власності на квартиру, що передана в іпотеку банку, і належала померлому, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.60-61).
Згідно наданих банком Довідок-розрахунків, станом на 04 жовтня 2018 року заборгованість за кредитом по кредитному договору №11398332000 від 26.09.2008 року складає 23010,74 дол. США (а.с.62-65).
Саме з метою погашення вищевказаної заборгованості, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 , встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог ЗаконуУкраїни «Про іпотеку», за початковою ціною 354196,00 грн., АТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом.
Разом з тим, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2019 року у справі №334/8669/18, задоволено позов ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання іпотеки припиненою. Визнано припиненим договір іпотеки № 2475 від 26.09.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О. Виключено з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження № 7980521, зареєстроване 26.09.2008 року щодо нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки № 2475 від 26.09.2008 року. Виключено з Державного реєстру іпотек обтяження № 7982179, зареєстроване 26.09.2008 року щодо нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки № 2475 від 26.09.2008 року (а.с. 108-109).
Постановою Запорізького апеляційного суду від 18 липня 2019 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2019 року залишено без змін (а.с.108-112).
При цьому, вбачається, що договір іпотеки № 2475 від 26 вересня 2008 року було визнано припиненим у зв`язку з тим, що АТ «УкрСиббанк» було достовірно відомо про смерть позичальника починаючи з 18 січня 2010 року, оскільки про факт відкриття спадщини позивач, діючи від імені та в інтересах дочки, повідомила банк особисто. Отже, строк для пред`явлення вимоги до спадкоємця, передбачений статтею 1281 ЦК України, у відповідача сплинув 18 липня 2010 року, тому саме зі вказаної дати основне зобов`язання за кредитним договором є припиненим, що, в свою чергу, тягне за собою припинення іпотеки як похідного зобов`язання.
Встановивши вищенаведені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив АТ «УкрСиббанк» у задоволенні позовних вимог.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).
Крім того в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» в п.93 Суд зазначив, що Право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 параграф 1 Конвенції (995 004), передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.
При цьому, доводи апеляційної скарги АТ «УкрСиббанк» фактично зводяться до незгоди з висновками суддів та фактичними преюдиційними обставинами, встановленими під час розгляду справи №334/8669/18. 
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргуАкціонерного товариства «УкрСиббанк» - залишити без задоволення. 
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2020 року у цій справі – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 22 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: