ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 липня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 923/118/20	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:
 головуючого судді Савицького Я.Ф.,
           суддів Діброви Г.І.,
                                                         Принцевської Н.М.
секретар судового засідання – Федорончук Д.О.
за участю представників учасників судового процесу:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Вірт С.О., за наказом;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційне підприємство “Ерідан”
на рішення Господарського суду Херсонської області 
від 22 травня 2020 року (повний текст складено 27.05.2020р.)
по справі № 923/118/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційне підприємство “Ерідан”
до відповідача: Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним рішення №71/30-р/к від 03.12.2019р.,-

суддя суду першої інстанції: Немченко Л.М.
час та місце винесення рішення: 22.05.2020р., м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області
Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.
В судовому засіданні 22.07.2020р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційне підприємство “Ерідан” (далі позивач, ТОВ «ВКП «Ерідан», підприємство) звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі-відповідач, Відділення, АМКУ) про визнання недійсним рішення Херсонського обласного територіального відділення Антимономольного комітету України № 71/30-р/к від 03.12.2019 у справі №71/35-19 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким визнано, що дії підприємства щодо подання інформації в неповному обсязі на вимогу відповідача, у встановлені останнім строки, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 14ст. 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції” (далі – Закон) та накладено на позивача штраф у розмірі 46   420,00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано безпідставним посиланням АМКУ в рішенні № 71/30-р/к від 03.12.2019 на ненадання ТОВ “ВКП “Ерідан” ґрунтовних пояснень, щодо формування цінової пропозиції для участі у торгах, з наданням підтверджуючих документів (стосовно обґрунтування ціни, калькуляції).
Крім того, ТОВ “ВКП “Ерідан» зауважило, що накладаючи на підприємство штраф у розмірі 46   420,00 грн. Відділення послалось на наявність доходу (виручки) у ТОВ “ВКП “Ерідан” за 2018 рік, що не підтверджено відповідачем документально. Також, позивач вважає, що розрахунок штрафу АМКУ здійснив в непередбачений Законом України “Про захист економічної конкуренції” спосіб.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 22.05.2020р. у справі №923/118/20 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційне підприємство “Ерідан” відмовлено у повному обсязі.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та не надано жодного доказу, який би спростовував факти вчинення ним порушень законодавства про захист економічної конкуренції.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційне підприємство “Ерідан” подало до Південно-західного апеляційного господарського суду скаргу, в якій апелянт просить рішення Господарського суду Херсонської області від 22.05.2020р. у справі №923/118/20 скасувати та ухвалити нове, яким визнати недійсним рішення адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.12.2019р. №71/30-р/к у справі №71/35-19 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу”.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Господарський суд Херсонської області, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, незаконно погодився з позицією відповідача про те, що ТОВ «ВКП «Ерідан» у пункті 22 відповіді на вимогу не надав ґрунтовні пояснення, з наданням підтверджуючих документів щодо формування цінової пропозиції (обґрунтування ціни, калькуляції) для участі у торгах.
Апелянт наполягає на тому, що ТОВ «ВКП «Ерідан» зі свого боку надав Відділенню всі запитувані документи, які має підприємство. При цьому, калькуляція ціни не надавалась, у зв`язку з тим, що такий документ відсутній у ТОВ «ВКП «Ерідан» з огляду на те, що він не є обов`язковим у розумінні Закону України «Про публічні закупівлі», яким передбачені документи, необхідні для участі у торгах, отже, у підприємства не існував.
Посилаючись на приписи ст. 632 Цивільного кодексу України, апелянт вказує, що під час тендерної пропозиції ТОВ «ВКП «Ерідан» запропонував ціну на закупівлю навчального обладнання, зазначивши вільну ціну, яка не вимагала будь-якого обґрунтування калькуляціями. При цьому замовник тендеру мав можливість або прийняти запропоновану цінову пропозицію або відхилити її. Але, господарський суд Херсонської області на це уваги не звернув, не врахував, що запропонована ціна не вимагає жодного обґрунтування та обов`язкової калькуляції.
Отже, ТОВ «ВКП «Ерідан» зазначає, що Господарський суд Херсонської області погодився з позицією АМКУ про накладення штрафу за неподання документів, які не існують у ТОВ «ВКП «Ерідан», а тому, підприємство незаконно понесло відповідальність, не зважаючи на те, що позивач надав наявні у підприємства документи на вимогу відповідача.
Крім того, скаржник зауважує, що АМКУ в своєму рішенні, в якості підстави надсилання вимоги позивачу, посилається на наявність заяви ФОІІ Наумова Є.В. від 06.05.2019. При цьому, апелянт зазначає, що з оскаржуваного рішення відповідача незрозуміло, в чому саме полягає порушення прав ФОП Наумова Є.В., що привело до розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Також ТОВ «ВКП «Ерідан» відзначає, що Відділення, накладаючи на ТОВ «ВКП «Ерідан» штраф у розмірі 46   420,00 грн., послався на наявність доходу (виручки) у ТОВ «ВКП «Ерідан» за 2018 р., що не підтверджено відповідачем документально.
Водночас, апелянт вказує, що виходячи із розрахунку штрафу, АМКУ здійснив розрахунок з використанням одного відсотка доходу від реалізації продукції за останній звітний рік, однак, Закон України «Про захист економічної конкуренції», за порушення, передбачені пунктами 9, 13-18 статті 50 цього Закону, передбачає накладення штрафів у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.
Разом з тим, ТОВ «ВКП «Ерідан» звертає увагу, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки, незважаючи на наявність карантинних заходів та маючи у відповідності ч.2 ст. 2020 Господарського процесуального кодексу України, підстав для відкладення розгляду справи, Господарський суд Херсонської області, розглянув справу без участі позивача, чим позбавив ТОВ «ВКП «Ерідан» права висловити свою позицію, надати відповідні пояснення, виступити у дебатах.
Більш детально доводи ТОВ «ВКП «Ерідан» викладені в апеляційній скарзі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.06.2020р. відкрито апеляційне провадження у справі №923/118/20, розгляд якої призначено цією ж ухвалою на 22 липня 2020 року. 
У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до суду апеляційної інстанції 16.07.2020р., відповідач заперечує проти її задоволення, посилаючись на те, що доводи позовної заяви зводяться до формальних посилань на порушення Відділенням норм процесуального права, при цьому, ТОВ «ВКП «Ерідан» не наведено аргументів щодо незаконності або необґрунтованості дій Відділення по суті спору, що є неприпустимим згідно з нормами чинного законодавства.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 30.06.2020р.
У судовому засіданні 22.07.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційне підприємство “Ерідан”, заслухавши представника відповідача, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимономольного комітету України від 03.12.2019 №71/30-р/к у справі №71/35-19 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” (надалі - Рішення Адмінколегії №71/30-р/к) вирішено:
- пунктом першим визнати дії ТОВ “ВКП “Ерідан”, які полягають у поданні Відділенню інформації в неповному обсязі на Вимогу Голови Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, у встановлені Головою Відділення строки, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону “Про захист економічної конкуренції”;
- пунктом другим за порушення, визначене у п.1 резолютивної частини рішення, накласти на ТОВ "ВКП "Ерідан"штраф у розмірі 46 420 грн.
При цьому, судом першої інстанції встановлено, що вказане рішення було винесено після розгляду відповідачем заяви ФОП Наумова Є.В. від 06.05.2019 щодо можливих порушень законодавства про захист економічної конкуренції під час участі у процедурі закупівлі UА-2019-03-28-000004-b, проведеної Комунальною установою “Фінансово-господарська група з централізованого обслуговування закладів та установ освіти Чаплинської селищної ради” із закупівлі товару - ДК 021:2015: 80520000-5 Навчальні засоби “Навчальне обладнання для ресурсних кімнат”. 
Судом першої інстанції встановлено, що ФОП Наумов Є.В. був учасником та надавав свою тендерну пропозицію для участі у процедурі закупівлі UА-2019-03-28-000004-b, проведеної Комунальною установою “Фінансово-господарська група з централізованого обслуговування закладів та установ освіти Чаплинської селишної ради” із закупівлі товару - ДК 021:2015: 80520000-5 Навчальні засоби “Навчальне обладнання для ресурсних кімнат”.
Відділом досліджень і розслідувань Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в ході розгляду заяви ФОП Наумова Є.В. від 06.05.2019 щодо дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції, створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель, була досліджена процедура закупівлі UА-2019-03-28-000004-b, проведена Комунальною установою “Фінансово-господарська група з централізованого обслуговування закладів та установ освіти Чаплинської селищної ради” із закупівлі товару - ДК 021:2015: 80520000-5 Навчальні засоби “Навчальне обладнання для ресурсних кімнат”.
Учасниками Процедури закупівлі були, зокрема, фізична особа - підприємець Рагулін Андрій Анатолійович, приватне підприємство “Левас” і товариство з обмеженою відповідальністю “Виробничо - комерційне підприємство “Ерідан”.
Місцевим господарським судом зазначено, що в процесі проведення дослідження, виникла необхідність в отриманні інформації від учасника Процедури закупівлі - ТОВ “ВКП “Ерідан”, у зв`язку з чим, Голова Відділення направив зазначеному підприємству вимогу від 06.06.2019 №71-02/1175 про надання інформації та копій документів щодо господарської діяльності ТОВ “ВКП “Ерідан” та діяльності пов`язаної з участю у торгах (а.с. 30-32).
Строк, встановлений Відділенням позивачу для надання відповіді дорівнював 7 (семи) календарним дням х дня отримання вимоги. 
Серед іншого, за пунктом 22 вимоги, АМКУ просив ТОВ «ВКП «Ерідан» надати ґрунтовні пояснення з наданням підтверджуючих документів щодо формування цінової пропозиції (обґрунтування ціни, калькуляції) для участі у зазначених вище торгах.
Матеріали справи свідчать, що ТОВ «ВКП «Ерідан» надало детальну відповідь на кожний пункт вимоги Відділення, при цьому у відповідь на пункт 22 вказало лише таке: «Калькуляція ціни пропозиції складена виходячи з суми закупівлі оголошення» (а.с. 33-34).
Тобто, підтверджуючих документів щодо формування цінової пропозиції (обґрунтування ціни, калькуляції) для участі у торгах, що були витребувані вимогою Відділення, позивачем надані не були, як і відповідні ґрунтовні пояснення, що і стало підставою винесення рішення адміністративною колегією Херсонського обласного територіального відділення Антимономольного комітету України від 03.12.2019 №71/30-р/к у справі №71/35-19 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу”.
Відповідно до п.1 ч.3. ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності АМКУ та застосування законодавства про захист економічної конкуренції АМКУ має повноваження вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.
Згідно з пунктами 5 та 12 статті 17 Закону України “Про Антимонопольний комітет України”, Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, такі повноваження:
- при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом;
- проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).
За приписами ч.1 ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу АМКУ, голови територіального відділення АМКУ, вимоги уповноважених ними працівників АМКУ, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.
Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення АМКУ, вимог уповноважених ними працівників АМКУ, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (ч. 2 ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").
Відповідно до ст. 221 суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу АМКУ, голови територіального відділення АМКУ, уповноважених ними працівників АМКУ, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання.
Виходячи з положень зазначених норм чинного законодавства, а також встановлених фактичних обставин справи, Відділення у межах наданих йому повноважень мало право витребувати у ТОВ «ВКП «Ерідан» відповідну інформацію, а підприємство, зі свого боку, зобов`язане було надати таку інформацію у встановлений строк.
ТОВ «ВКП «Ерідан» наполягає на тому, що інформації, що була витребувана АМКУ у позивача фізично не існувало у зв`язку з тим, що вона не передбачена тендерною документацією, а саме: калькуляція ціни є обов`язковою у розумінні Закону України «Про публічні закупівлі», яким передбачені документи, необхідні для участі у торгах.
Дійсно, вичерпний перелік таких документів наведено у ст. 17 Закону України “Про публічні закупівлі” і серед останніх такого документу як «калькуляція ціни» не визначено.
Однак, судова колегія звертає увагу, що основним запитом АМКУ у пункті 22 відповідної Вимоги було з`ясування наявності саме пояснень щодо формування цінової пропозиції для участі у торгах. При цьому, пояснення повинні були бути ґрунтовними, з наданням підтверджуючих документів. У якості прикладу таких документів було вказано і калькуляцію, але крім калькуляції ТОВ «ВКП «Ерідан» могло надати інше обґрунтування ціни, про що також було зазначено у вимозі АМКУ. Тобто, відділенню було необхідно отримати достатню та детальну інформацію стосовно формування відповідної цінової пропозиції.
Законодавство про захист економічної конкуренції зобов`язує суб`єкта господарювання надавати інформацію на вимогу голови територіального відділення Антимонопольного комітету України у повному обсязі та у тому вигляді, який зазначено у Вимозі.
Обмежившись фразою «Калькуляція ціни пропозиції складена виходячи з суми закупівлі оголошення», ТОВ «ВКП «Ерідан» жодним чином не надав детальної та грунтовної інформації, яка була необхідна АМКУ. Будь-яке пояснення, розрахунок, дослідження або висновок щодо моніторингу ціни, тощо ТОВ «ВКП «Ерідан» надано не було. 
Таким чином, як правильно вказав суд першої інстанції, подання ТОВ “ВКП “Ерідан” інформації на Вимогу в неповному обсязі, у встановлені Головою Відділення строки, зокрема, неподання інформації щодо формування цінової пропозиції, ускладнило Відділенню виконання передбачених законодавством завдань, зокрема, встановлення можливих порушень законодавства про захист економічної конкуренції ФОП Рагуліна А.А., ПП “Левас” і ТОВ “ВКП “Ерідан” під час участі у процедурі закупівлі.
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що дії ТОВ “ВКП “Ерідан” у вигляді подання інформації в неповному обсязі на Вимогу голови Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України відділенню, у встановлений головою Відділення строки, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 14 статті 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.
За порушення, передбачені, зокрема пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" накладаються штрафи в розмірі, до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.
Судова колегія відхиляє доводи апелянта про відсутність документального підтвердження доходу ТОВ «ВКП «Ерідан» за 2018р., оскільки відповідна інформація отримана на підставі податкової декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичної особи), яка була надана позивачем листом від 28.10.2019 б/н (вх. №71-01/1135 від 28.10.2019) (а.с. 35-36).
Враховуючи, що дохід ТОВ «ВКП «Ерідан» за 2018р. становить 4 642 017,02 грн., то 1% доходу (виручки) позивача від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2018 рік складає 46 420, 17 грн. 
Отже, сума штрафу, накладеного на ТОВ “ВКП “Ерідан” рішенням адміністративної колегії відділення від 03.12.2019 №71/30-р/к відповідає вимогам частини другої статті 52 Закону України “Про захист економічної конкуренції”.
Судова колегія вважає помилковим посилання апелянта на те, що АМКУ здійснив неправильний розрахунок з використанням одного відсотка доходу від реалізації продукції за останній звітний рік, оскільки Закон України «Про захист економічної конкуренції», за відповідне порушення передбачає накладення штрафів у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф з огляду на те, що розмір штрафу визначений в гранично встановлених Законом межах.
Інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Херсонської області від 22.05.2020р. у справі №923/118/20 та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.
Підставами для скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (ч.1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції").
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, оскільки оскаржуване рішення №71/30-р/к від 03.12.2019 у справі №71/35-19, прийняте Адміністративною колегією Херсонського обласного територіального відділення Антимономольного комітету України з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням та доведенням обставин, які мають значення для справи, а також з відповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.
Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.    
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.11.1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційне підприємство “Ерідан” необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Херсонської області від 22.05.2020р. у справі №923/118/20 залишається без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 22.05.2020р. у справі №923/118/20 залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.
Повний текст постанови складений 23.07.2020р.

Головуючий суддя                                                                           Савицький Я.Ф.
Суддя                                                                                                                Діброва Г.І.
        Суддя                                                                                              Принцевська Н.М.