КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа  №236/1096/19-ц
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/7923/2020                                                                                                                                                               
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:             
                                    судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                    суддів                                  Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», на рішення Печерського районного суду міста Києва від 2 грудня 2019 року (суддя Остапчук Т.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, втрати частини грошових коштів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати,
 
встановила:
 
у березні 2019р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у сумі 9 201грн 74коп., суми винагороди за підсумком роботи за 2016 рік - 2 105грн 48коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку з 31 березня 2017р. по 31 серпня 2018р., що складає 111 575грн 42коп., компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати - 1 841грн 86коп.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що з 11 липня 1989 року вона була прийнята на посаду оператора 1 категорії у відділ експлуатації Державного підприємства «Донецька залізниця» (далі ДП «Донецька залізниця») згідно з наказом №225/л від 10 липня 1989р. Відповідно до наказу № 20/л від 28 січня 2009р. була переведена на посаду заступника головного бухгалтера інформаційно-обчислювального центру ДП «Донецька залізниця».
З 1 серпня 2016р. згідно наказу № 4/ос від 12 серпня 2016р. у зв`язку із реорганізацією ДП «Донецька залізниця» продовжено дію безстрокового трудового договору на посаді заступника головного бухгалтера з посадовим окладом 5 231грн виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».
Позивач зазначала, що з 1 березня 2017р. відповідно до наказу виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» №21/ІОЦ їй був підвищений посадовий оклад на 25% - до 6 539грн.
Згідно наказів від 17 березня 2017р. № 236/ДНД та № 19/ІОЦ працівникам 

виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» був встановлений простой.
30 березня 2017р. вона була звільнена з займаної посади на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін на підставі наказу від 30 березня 2017р. №24/ос. 
Позивач стверджувала, що при звільненні їй було видано трудову книжку, однак не проведено розрахунок за період роботи з 1 липня 2016р. по 14 серпня 2016р. та з 1 березня 2017р. по 30 березня 2017р. на загальну суму 9 201грн 74коп., не виплачено винагороду за підсумком роботи за 2016 рік у сумі 2 105грн 48коп., тому підприємство повинно виплатити їй вказані грошові кошти, а також середній заробіток за час затримки розрахунку з 31 березня 2017р. по 30 вересня 2018р. у розмірі 111 575грн 42коп. та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у сумі 1 841грн 86коп.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 2 грудня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в загальному розмірі 9 201грн 74коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 31 березня 2017 року по 31 серпня 2018 року без утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів в розмірі 59 840грн, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 1 841грн 86коп. В решті позовних вимог відмовлено та вирішено питання судових витрат.
У поданій апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Донецька залізниця», просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у сумі 233грн як невиплачений аванс за березень 2017р., в іншій частині позову - відмовити.
Відповідач посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, не врахування тієї обставини, що позивачу не виплачено лише аванс за першу половину березня 2017р. у сумі 233грн, а з 16 березня 2017 р., у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної дирекції «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено.
Також відповідач зазначає про відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів, тому розрахунки заробітної плати, надані позивачем, викликають сумніви в їх достовірності.
Крім того, відповідач вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього  заборгованість за червень та липень 2016р. в сумі 4 715грн 46коп., оскільки дана заборгованість утворилася за час роботи позивача в ДП «Донецька залізниця», яка є іншою юридичною особою. 
Відповідач зазначає, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення компенсації за втрату частини доходів та середнього заробітку, так як висновком Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018р. підтверджено, що порушення норм трудового законодавства стосовно працівників структурного підрозділу 

«Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної дирекції «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» виникли через форс-мажорні обставини, тому АТ «Українська залізниця» підлягає звільненню від відповідальності за невиконання обов`язків, передбачених законодавством про працю. 
Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи апеляційним судом проведено без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами підтверджено, що ОСОБА_1 з 1 лютого 2009 року працювала в ДП «Донецька залізниця» на посаді заступника головного бухгалтера інформаційно-обчислювального центру.
Згідно наказу № 4/ос від 12 серпня 2016р. у зв`язку із реорганізацією інформаційно-обчислювального центру ДП «Донецька залізниця» у виробничий підрозділ «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 15 серпня 2016р. продовжено дію безстрокового трудового договору з ОСОБА_1 та переведено її на посаду заступника головного бухгалтера виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (с.с.16-18).
Наказом виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» № 19/ІОЦ від 17 березня 2017 року встановлено початок простою з 08-00год. 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничого підрозділу «Інформаційно-обчислювальний центр» (с.с.21-23).
30 березня 2017р. ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін на підставі наказу (розпорядження) №24/ос від 30 березня 2017р. «Про припинення трудового договору (контракту)» (с.с.27).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні  позивач не  отримала  повного  розрахунку, що  відповідачем  спростовано не  було.   
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.
Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що 

належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Оскільки надані позивачем докази про розмір нарахованої заробітної плати відповідачем не спростовані, а також з огляду на положення частини першої статті 76 ЦПК України, відповідно до якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, доводи апеляційної скарги про не надання позивачем належних, допустимих, достовірних та переконливих доказів є необґрунтованими.
Відповідно до норм статей 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець.
В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази щодо недостовірності відомостей, викладених в розрахунках, наданих позивачем.
Доводи апеляційної скарги про відсутність первинної документації, що унеможливлює нарахування позивачу заробітної плати, є безпідставними, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на роботодавці, а не на працівникові, тому втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати.
Посилання в апеляційній скарзі на Указ Президента України № 62/2017 від 15 березня 2017 року є необґрунтованими, оскільки вказаним указом було припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, та не передбачено право роботодавця припинити виплату заробітної плати працівникам.
Твердження відповідача про неправомірне стягнення з нього заборгованості по заробітній платі за червень та липень 2016р., оскільки така заборгованість утворилася за час роботи позивача в ДП «Донецька залізниця», яка є іншою юридичною особою і на час розгляду справи судом не припинена, колегія суддів вважає безпідставними.
Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Згідно ч. 15 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (в редакції, яка діяла на дату реєстрації АТ «Укрзалізниця») злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.
Державну реєстрацію АТ «Укрзалізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року. 
Згідно зі статутом, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 735, АТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких ДП «Донецька залізниця». Товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації в установленому законом порядку.

При реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво, при якому все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент.
Законом України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», Постановою Кабінету Міністрів України № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» передбачено наступні етапи проведення реорганізації: 1) інвентаризація майна юридичних осіб, які підлягають злиттю, та складення передавального акта, 2) затвердження статуту нової юридичної особи (АТ «Укрзалізниця»), 3) державна реєстрація АТ «Укрзалізниця»; 4) припинення державних підприємств залізничного транспорту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, а кредиторам не надавалося право вимагати дострокового виконання вимог у порядку, передбаченому статтею 107 ЦК України, тобто всі їхні вимоги перейшли в повному обсязі до АТ «Укрзалізниця», датою виникнення універсального правонаступництва АТ «Укрзалізниця» щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, слід вважати дату його державної реєстрації - 21 жовтня 2015 року, з якої воно є правонаступником ДП «Донецька залізниця».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17.
Враховуючи вищевикладене, АТ «Укрзалізниця», як правонаступник ДП «Донецька залізниця», зобов`язана виконати вимоги статті 116 КЗпП України та провести розрахунок з позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Науково-правовим висновком Торгово-Промислової палати України щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року встановлено, що втрата контролю і доступу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», до виробничих потужностей та іншого майна, що знаходяться на територіях міста Донецька і Донецької області, міста Луганська і Луганської області, у тому числі до: трудових книжок працівників; оригіналів наказів; особових справ працівників; посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» та з 12 квітня 2017 року щодо структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень», коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями позбавило можливості ПАТ «Українська залізниця», регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська 

залізниця», виконати зобов`язання перед вивільненими працівниками згідно зі статтями 47, 83, 115, 116 КЗпП України, а саме кожному звільненому працівнику структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» і «Луганська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок.
Унеможливлення виконання ПАТ «Українська залізниця» обов`язків передбачених законодавством України про працю, а саме: статей 47, 83, 115 і 116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області та міста Луганська Луганської області, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо.
Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язальної сторони за трудовим договором, якою за цим висновком є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».
Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. 
У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.
Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.
Відповідно до статті 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника.
Згідно зі ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.
Згідно п. 3.3. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014р. № 44(5), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) - документ, за затвердженими Президією ТПП України 

відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.
Таким чином, наданий відповідачем Науково-правовий висновок Торгово-Промислової палати України від 16 січня 2018 року, є належним документом, який засвідчує настання форс-мажорних обставин.
Втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться у Донецькій області, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим  програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками,  починаючи з 20  березня 2017 року, коли фактично вийшло з під контролю управління зазначеними виробничими потужностями, позбавило можливості ПАТ «Українська залізниця», регіональну філію «Донецька залізниця» своєчасно виконати зобов`язання перед вивільненими працівниками згідно зі ст. 116 КЗпП України.
Таким чином, з 20 березня 2017 року виникли обставини, які відповідач не міг передбачити та об`єктивно, з незалежних від нього причин, був позбавлений можливості виконати обов`язки щодо виплати позивачу всіх сум, що належать їй при звільненні, що свідчить про відсутність вини ПАТ «Українська залізниця» у несвоєчасній виплаті заробітної плати.
За таких обставин підстави для задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КЗпП України відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні неправильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог (15,58%) та апеляційної скарги (84,42%), з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сплачений останнім за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1 579грн 40коп., оскільки за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку позивач не звільнена від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

                                                                     
 
постановила:
 
апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», задовольнити частково.
            Рішення Печерського районного суду міста Києва від 2 грудня 2019 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 59 840грн скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40075815, яке знаходиться у м. Києві, вул. Тверська, 5, судові витрати у сумі 1 5779грн 40коп.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач                                                      І.М. Рейнарт  

Судді                                                                         Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк