ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«07» липня 2020 року
м. Харків
справа № 2-1018/11
провадження № 22ц/818/2363/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Хорошевського О.М., Яцини В Б.,
за участю секретаря – Колосовської А.Р.
учасники справи: 
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інновація», представниця заявника – Ткаченко Ю.О., 
заінтересована особа - ОСОБА_1 , представниця заінтересованої особи – Ашурова А.Р. 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 27 березня 2017 року у складі судді Сорока О.П.
в с т а н о в и в:
У березні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інновація» звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-1018/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Заява мотивована тим, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» загальну суму заборгованості за кредитними договорами № 014/3531/9/08305 від 24 грудня 2007 року, № 014/3531/9/08306 від 24 грудня 2007 року, № 014/8088/9/14415 від 25 квітня 2008 року у розмірі 1 199 689,51 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 9 582 759,90 грн та 1820 грн судових витрат, а всього – 9 584 579,90 грн.

14 серпня 2012 року Червонозаводським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2035/1018/2011, на підставі якого ВПВР управління ДВС ГТУЮ у Харківській області відкрито виконавче провадження щодо ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 22 листопада 2016 року замінено стягувача у виконавчому провадженні на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп».

08 лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» укладено договір про відступлення права вимоги № 3, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» перейшло права вимоги за кредитними договорами, що укладені в рамках генеральної кредитної угоди № 010/2000/001/5 від 24 грудня 2007 року та договором поруки № 010/2000/001/5/2 від 24 грудня 2007 року, а також всі інші, пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Вважав, що відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з ОСОБА_2 , а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях.

Просив замінити стягувача у виконавчому провадженні на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація».

Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 27 березня 2017 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» задоволено; замінено сторону (стягувача) виконавчого провадження, відкритого відповідно до виконавчого листа № 2035/1018/2011, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова 14 серпня 2012 року щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» на загальну суму заборгованості за кредитними договорами № 014/3531/9/08305 від 24 грудня 2007 року, № 014/3531/9/08306 від 24 грудня 2007 року, № 014/8088/9/14415 від 25 квітня 2008 року у розмірі 1 199 689,51 доларів США що в гривневому еквіваленті складає 9 582 759,90 грн та 1820,00 грн судових витрат, а саме на стягувача – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація».

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та у задоволенні заяви про заміну стягувача - відмовити.

Вважав, що враховуючи дисконтування суми відступлення з різницею у 51 млн грн, відповідачі за договором про відступлення права вимоги завуалювали договір факторингу, можливо з метою замовчування відсутності ліцензії на проведення таких правочинів у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», тому такий правочин є недійсним.

Зазначив, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» відсутні права нового кредитора.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду без змін.

Зазначав, що на час укладення договору про відступлення права вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» був і є фінансовою установою, отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг та мав право надавати послуги факторингу.

Посилався на безпідставність поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки про існування нового стягувача, навіть, враховуючи неотримання оскаржуваної ухвали суду, ОСОБА_1 мав знати щонайменше у зв`язку з розглядом заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» про заміну боржників його правонаступниками, яку зареєстровано судом 17 січня 2020 року та при розгляді якої представники ОСОБА_1 брали участь у судовому засіданні.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно – залишити без задоволення, ухвалу суду – залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що у зв`язку з укладенням договору про відступлення права вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» набув всіх прав кредитора щодо боржника ОСОБА_2 , а тому заява про заміну сторони у виконавчому провадження підлягає задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 14 лютого 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» загальну суму заборгованості за кредитними договорами № 014/3531/9/08305 від 24 лютого 2007 року, № 014/3531/9/08306 від 24 грудня 2007 року, № 014/8088/9/14415 від 25 квітня 2008 року у розмірі 1 199 689,51 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 9 582 759,90 грн та 1820 грн судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2012 року заочне рішення від 14 лютого 2012 року залишено без змін (а. с. 223-225, том 1).

14 серпня 2012 року виконавчий лист № 2035/1018/2011 направлено до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Харківській області та 15 квітня 2013 року відкрито виконавче провадження № 37567574 (а.с.6, том 2).

30 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Скай кепітал» укладено договори № 14-СК про відступлення права вимоги та № 1/14-СК про відступлення права за договорами іпотеки, відповідно до умов яких до нового кредитора перейшло право вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки, зазначеними в додатках №1 до договору, в тому числі, й щодо ОСОБА_2 (а.с.7-20, том 2).

25 травня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Скай кепітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп» укладено договір № 208 про відступлення права вимоги (факторингу), відповідно до якого останньому передано право вимоги, в тому числі, за кредитними договорами № 014/3531/9/08305 від 24 грудня 2007 року, № 014/3531/9/08306 від 24 грудня 2007 року, № 014/8088/9/14415 від 25 квітня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте банк» та ОСОБА_2 (а.с.21-22, том 2).

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2016 року замінено стягувача у вказаному вище виконавчому провадженні на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп»( а. с. 42-43, том 2).

08 лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанс Траст Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» укладено договір про відступлення права вимоги № 3, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» перейшли права вимоги за кредитним договором № 014/3531/9/08305 від 24 грудня 2007 року, кредитним договором № 014/3531/9/08306 від 24 грудня 2007 року, кредитним договором № 014/8088/9/14415 від 25 квітня 2008 року, що укладені в рамках генеральної кредитної угоди № 010/2000/001/5 від 24 грудня 2007 року, за договором поруки № 010/2000/001/5/2 від 24 грудня 2007 року, а також всі інші, пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (а.с.51, том 2).

Згідно із частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Враховуючи викладене, зокрема, пункти 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі, й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із тих обставин, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» набуло всіх прав кредитора щодо боржника ОСОБА_2 , а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції на відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» ліцензії на укладення договору факторингу, що, на його думку, свідчить про недійсність договору про відступлення права вимоги та відповідно відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» прав кредитора є необґрунтованими.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 зроблено висновок, що при вирішенні питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. 

Як вбачається з матеріалів справи розпорядженням Національної комісії фінансових послуг №151 від 18 лютого 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інновація» внесено до Державного реєстру фінансових установ як таке, що може надавати такі фінансові послуги: факторинг, фінансовий лізинг, надання гарантій, надання поручительств, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів.

18 лютого 2015 року Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інновація» видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №515 з додатком, у якому зазначено перелік фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/ або дозволів відповідно до законодавства. Серед таких фінансових послуг, окрім іншого, вказано факторинг (а. с. 134, том 2).

Отже, на час укладання договору про відступлення права вимоги 08 лютого 2017 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» мав право на здійснення такої фінансової послуги як факторинг та укладання відповідного правочину.

Дані обставини ОСОБА_1 не спростовано, доказів відкликання ліцензії, її анулювання чи інших порушень вимог законодавства при укладенні договору про відступлення прав вимоги апелянтом не надано.

Договір про відступлення права вимоги від 08 лютого 2017 року є чинним, в судовому порядку на час перегляду справи в суді апеляційної інстанції його визнано недійсним не було, а тому вважати, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» не набуло прав кредитора підстав немає.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

За таких обставин підстав для відмови у задоволенні заяви Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» про заміну сторони виконавчого провадження не вбачається.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Червонозаводського районного суду міста Харкова від 27 березня 2017 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                  О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина
Повний текст постанови складено 10 липня 2020 року.