Єдиний унікальний номер справи 754/13607/19
Провадження №22-ц/824/8639/2020

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
30 липня 2020 року                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді   Журби С.О., 
суддів                        Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Тімуш Д.І.
розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, який мотивувала наступним:
12 вересня 2012 року вона уклала шлюб із відповідачем, в шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився спільний син. Оскільки сім`я розпалася, її збереження та примирення неможливе, просила суд шлюб розірвати. 
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року позов задоволений, шлюб між сторонами розірваний. 
Частково не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням в частині незазначення судом дати фактичного припинення шлюбних відносин, позивач подала апеляційну скаргу. Вказує, що у своїй позовній заяві вона зазначала підстави для розірвання шлюбу, а безпосередньо в судовому засіданні 11.02.2020 року повідомила суду дату припинення шлюбних відносин подружжя, що в оскаржуваному рішенні суду не зазначено. Крім того позов про розірвання шлюбу був визнаний відповідачем в порядку ст.206 ЦПК України, відповідач погодився з доводами позивача, відтак погодився й з озвученою в судовому засіданні датою фактичного припинення шлюбних стосунків. У зв`язку з цим вважає, що обставини по справі, стосовно яких сторони надавали свої пояснення та подавали докази, не були зазначені в рішенні суду, відтак рішення підлягає зміні із зазначенням у мотивувальній частині дати фактичного припинення шлюбних відносин.  
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Вважає, що доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не відповідають дійсності, судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Положеннями ст. 13 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом виключно у передбачених законом випадках.
Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначила, що їх сім`я  фактично припинила існування, вони з відповідачем проживають окремо, спільного побуту та господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, що виключає шлюбні відносини. Шлюб існує формально, примирення не можливе, подальше спільне життя неможливе, із наведених підстав просила позов задовольнити. Рішенням суду позов задоволений. Таким чином колегія суддів вважає, що суд розглянув справу в межах предмету розгляду, яким в даній справі є питання розірвання шлюбу. Питання встановлення дати припинення шлюбних відносин не було ні заявлено позивачем в позовній заяві, ні визнавалося відповідачем, ні досліджувалося судом при вирішенні справи. Оскільки, зважаючи на вищезазначений принцип, суд має право розглядати справу виключно в межах вимог та доводів, заявлених стороною по справі, судом першої інстанції обґрунтовано не було вказано у рішенні суду часу припинення шлюбних відносин. Окремо колегія суддів зауважує, що встановлення в рішенні суду дати припинення шлюбних відносин, яка не була предметом розгляду, може мати преюдиційне значення у інших можливих спорах між сторонами, де і підлягає встановленню дійсний час припинення шлюбних відносин. В даному спорі дата припинення шлюбних відносин не є предметом доказування, в матеріалах справи докази з цього приводу відсутні. 
Рішенням Європейський суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» §§ 29-30 зазначено, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони. Право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Колегія суддів апеляційного суду окремо звертає увагу і на те, що у відповідності до ст.270 ЦПК України у разі, якщо судом стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони надавали докази та давали пояснення, не ухвалено рішення, це може бути підставою для постановлення додаткового рішення, однак не оскарження рішення в апеляційному/касаційному порядку. Дана норма відома апелянту, оскільки позивач вже зверталася до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення саме з приводу встановлення дати припинення шлюбних відносин, ухвалою суду від 17.04.2020 року у задоволенні такої заяви було відмовлено, дана ухвала позивачем не оскаржена.   
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанцій та не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а відсутність встановлення часу припинення шлюбних відносин у цій справі жодним чином не порушує законних прав апелянта, в зв`язку з чим підстави для змін рішення суду при апеляційному розгляді не вбачає. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                                                С.О. Журба

Судді                                                                                                            Т.О. Писана 

                                                                                                                     К.П. Приходько