ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 233/3458/17
адміністративне провадження № К/9901/49090/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Чиркіна С.М., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Костянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року (прийняту у складі головуючого судді Мартиненко В.С.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року (прийняту у складі колегії: головуючого судді Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сухарька М.Г.),
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Костянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі також - відповідач) про визнання розрахунку пенсії неправомірним, зобов`язати перерахувати пенсію в порядку, який опубліковано в газеті «Знамя Індустрії» від 24 травня 2017 року; визнання за ним бойового стажу з 1 серпня 1962 року по 30 листопада 1963 року; зобов`язати перерахувати пенсію у зв`язку з неправомірним неврахуванням наявність у позивача невикористаних відпусток; зобов`язання зарахувати до стажу роботи період часу з 23 червня 1986 року по 21 серпня 1986 року на посаді інженера будівельника у колгоспі імені Димитрова Костянтинівського району Донецької області; зобов`язання відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду, пов`язану з недоплатою протягом спірного періоду належного розміру пенсії.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року, позов задоволено частково, а саме зобов`язано зарахувати до стажу роботи період часу з 23 червня 1986 року по 21 червня 1986 року на посаді інженера-будівельника у колгоспі імені Димитрова Костянтинівського району Донецької області. В іншій частині позову відмовлено.
Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про часткове задоволення позову, виходив з того, що неврахування стажу роботи ОСОБА_1 періоду часу з 23 червня 1986 року по 21 серпня 1986 року на посаді інженера – будівельника у колгоспі імені Димитрова Костянтинівського району Донецької області є протиправним, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо іншої частини позову, то суди попередніх інстанцій дійшли висновку про необхідність відмовити в їх задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю.  
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач звернувся з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд.
Касаційна скарга зводиться до того, що відповідачем невірно обчислена його пенсія, а саме, відповідачем помилково застосовано показники по заробітній платі за 2007 рік. Крім того, скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій невірно встановлено обставини справи, зокрема вказує на те, що дійсним носієм інформації про його участь в бойових діях за період з 28 серпня 1962 року по 28 листопада 1963 року є довідка Костянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату №1289 від 18 жовтня 2011 року, якою було скасовано попередню довідку за 2004 рік. Позивач також вважає безпідставним незарахування до стажу роботи періоду невикористаних відпусток, оскільки таке право випливає з положень статті 3 Закону України «Про відпустки». 
Позиція інших учасників справи
Від відповідача відзиву на касаційну скаргу позивача не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду судових рішень судів попередніх інстанцій.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
Касаційна скарга надійшла до суду 26 квітня 2018 року.
Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі №233/3458/17, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати відзив на касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2020 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 17 вересня 2020 року.
При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що позивач знаходиться на обліку в Костянтинівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України як отримувач пенсії за віком на загальних умовах, пенсія була призначена згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 23 березня 2000 року.
З 1 січня 2004 року трудовий стаж та заробітна плата по пенсійній справі позивача були перераховані. Сума коефіцієнтів заробітної плати за 60 місяців з 1 серпня 1990 року по 31 липня 1995 року склала 211,04370, індивідуальний коефіцієнт заробітку для обчислення склав 3,51740 (211,04370:60). Середній заробіток для обчислення пенсії за минулий рік (за повний 2003 рік) склав 306,45 грн. Середній заробіток для обчислення пенсії з 1 січня 2004 року = 1077,91грн (306,45x3,51740).
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» пенсії, призначені із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2002-2005 роки з 1 січня 2008 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати за 2006 рік, яка складає 928,81 грн. Заробітна плата для обчислення пенсії з 1 січня 2008 рік = 3267 грн (928,81 x 3,51740).
Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету міністрів України від 23 квітня 2012 року №327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення» з метою підвищення стандартів життя з 1 травня 2012 року було проведено осучаснення заробітної плати із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік, яка складає 1197,91грн. Заробітна плата для обчислення пенсії з 1 травня 2012 року = 4213,53 грн (1197,91x3,51740); коефіцієнт стажу = 0,48583 (583 місяці), коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1.35=0,65588.
Загальний розмір пенсії позивача з 1 травня 2017 року складає 4414,92 грн, в тому числі: розмір пенсії за віком - 2763,57 грн (коефіцієнт стажу 0,65588 х заробітну плату 4213,53 грн); доплата за понаднормовий стаж 23 роки - 301,76 грн (мін. пенсія 1312 грн х 23%); підвищення по статті 42 9 Закону №1058-IV (осучаснення з 1 травня 2012 року) - 67,12 грн; підвищення інваліду війни 2 групи - 524,80 грн (1312 грн х 40%); збільшення по статтям 27, 42 Закону 9 липня 2003 року №1058-IV інвалідам війни - 707,67 грн (2763,57 грн + 67,12 грн) х 25%; щомісячна грошова допомога на прожиття – 50 грн (в твердій сумі).
Відповідач листом від 17 травня 2017 року №7/м-04-01-01 на звернення позивача повідомив останнього про наведені вище розрахунки пенсії.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року та постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року відповідають, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом №1058-IV.
Згідно статті 43 Закону №1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
За приписами частини другої цієї статті для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.
Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що загальний розмір пенсії позивача з 1 травня 2017 року складає 4414,92 грн, в тому числі: розмір пенсії за віком - 2763,57 грн (коефіцієнт стажу 0,65588 х заробітну плату 4213,53 грн); доплата за понаднормовий стаж 23 роки - 301,76 грн (мін. пенсія 1312 грн х 23%); підвищення по статті 42 Закону №1058-IV (осучаснення з 1 травня 2012 року) - 67,12 грн; підвищення інваліду війни 2 групи - 524,80 грн (1312 грн х 40%); збільшення по статтям 27, 42 Закону 9 липня 2003 року №1058-IV інвалідам війни - 707,67 грн (2763,57 грн + 67,12 грн) х 25%; щомісячна грошова допомога на прожиття – 50 грн (в твердій сумі).
Разом з тим, позивач вважає, що згідно з базовими коефіцієнтами, зазначеними в листі Костянтинівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17 травня 2017 року №7/М-04-01-01 та вказаної в газеті середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, яка становить 3 764,00 грн, пенсія за віком повинна бути: 0,6588*3,5174*3 764,4=8 776 грн.
При цьому, як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач посилався на газету «Знамя індустрії», в якій викладено інтерв`ю із начальником Костянтинівського ПФУ щодо порядку призначення пенсії для осіб, що звернулися вперше за її призначенням у 2017 році, однак, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, наведена стаття не містить в собі роз`яснень щодо порядку здійснення перерахунку раніше призначених пенсій.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23 квітня 2012 року №327 пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005 - 2006 роки відповідно до Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей) та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2003 - 2006 роки відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік. Пенсії, призначені до 1 травня 2012 року відповідно до Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (за наявності страхового стажу у чоловіків - не менш як 25 років, у жінок - не менш як 20 років), "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей), "Про наукову і науково-технічну діяльність" та "Про пенсійне забезпечення" (одержувачам соціальних пенсій), підвищуються таким чином, щоб розмір підвищення з урахуванням перерахунку, проведеного відповідно до пункту 1 цієї постанови, становив не менш як 100 гривень, для пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у осіб, які не мають страхового стажу: чоловіки - 25 років, жінки - 20 років, - 50 гривень, для соціальних пенсій - 30 гривень. Підвищення встановлюється до розміру пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги та пенсій за особливі заслуги перед Україною, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, і сум індексації), що склався станом на 30 квітня 2012 року.
Таким чином, останнє осучаснення пенсії відбулось відповідно до вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України та відповідач правомірно застосував показники середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік під час перерахунку пенсії.
З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, а доводи касаційної скарги щодо неправильного розрахунку (перерахунку) пенсії позивача не знайшли свого підтвердження.
З приводу доводів касаційної скарги щодо врахування при обчисленні пенсії бойового стажу з 1 серпня 1962 року по 30 листопада 1963 року, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, позивачеві з 1 січня 2004 року було перераховано стаж з урахуванням участі в бойових діях на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці згідно довідки за період з жовтня 1962 року по листопад 1962 року та з травня 1963 року по липень 1963 року на теплоході-рефрижераторі «Кура» і встановлена надбавка як учаснику бойових дій з дати звернення (з 26 жовтня 2004 року) відповідно Закону України «Про статус та соціальний захист ветеранів війни».
З 6 грудня 2004 року позивач отримує надбавку до пенсії як інвалід війни 2 групи на підставі особистого звернення до управління з заявою від 6 грудня 2004 року про перерахунок пенсії як інваліду війни з додаванням копії посвідчення інваліда війни 2 групи серія НОМЕР_1 , виданого 6 грудня 2004 року, довідки МСЕК №029139 від 2 грудня 2004 року про визнання у заявника 2 групи інвалідності, пов`язаної з виконанням повинності військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку та копії свідоцтва про хворобу №801/2019 від 27 квітня 1964 року.
Позивач 19 жовтня 2011 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії по стажу на підставі довідки Костянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату №1289 від 18 жовтня 2011 року про участь в бойових діях за період з 28 серпня 1962 року по 28 листопада 1963 року.
Водночас, судами попередніх інстанцій встановлено, що в матеріалах пенсійної справи міститься також довідка Костянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату від 14 жовтня 2004 року №4/956, згідно якої позивач з жовтня 1962 року по листопад 1962 року та з травня 1963 року по липень 1963 року приймав участь у бойових діях на теплоході-рефрижераторі «Кура».
При цьому, рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 серпня 2004 року у справі №2-2631 встановлено, що позивач в період часу з жовтня 1962 року по листопад 1962 року та з травня 1963 року по червень 1963 року був прикомандирований та знаходився на рефрижераторному теплоході "Кура".
Крім того, як встановлено судами попередніх інстанцій, у відповідності до вимог статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII  (далі – Закон №1788-ХІІ), частини першої статті 44 Закону №1058-ІV відповідачем 26 жовтня 2011 року направлено запит (вих. №1378/05) до комісаріату для підтвердження періоду служби в складі діючої армії в період бойових дій у зв`язку з наданням довідок з різним періодом участі у бойових діях.
8 вересня 2017 року листом №20634/03/07-46 відповідач повторно звернувся до військового комісаріату для підтвердження періоду служби в складі діючої армії в період бойових дій у зв`язку з наданням довідок з різним періодом участі у бойових діях.
Листом від 21 вересня 2017 року за №5899 Костянтинівський об`єднаний міський військовий комісаріат повідомив про те, що з жовтня 1962 року по листопад 1962 року та з травня 1963 року по липень 1963 року відповідно є періодом безпосередньої участі позивача у бойових діях.
При цьому, судами попередніх інстанцій встановлено, що довідка Костянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату №1289 від 18 жовтня 2011 року не містить в собі відомостей про те, що нею скасовується довідка Костянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату від 14 жовтня 2004 року №4/956, згідно якої позивач з жовтня 1962 року по листопад 1962 року та з травня 1963 року по липень 1963 року приймав участь у бойових діях на теплоході-рефрижераторі «Кура».
За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що дії відповідача щодо відмови у зарахування всього періоду часу з 1 серпня 1962 року по 30 листопада 1963 року, окрім періоду часу з жовтня 1962 року по листопад 1962 року та з травня 1963 року по липень 1963 року, що підтверджено документами наявними в пенсійній справі, як періоду участі позивача у бойових діях, є правомірним, а доводи касаційної скарги про те, що дійсним носієм інформації про участь в бойових діях за період з 28 серпня 1962 року по 28 листопада 1963 року є саме довідка Костянтинівського об`єднаного міського військового комісаріату №1289 від 18 жовтня 2011 року фактично зводяться до необхідності нової переоцінки доказів, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції відповідно до статті 341 КАС України.
З приводу доводів касаційної скарги про те, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи періоду невикористаних відпусток, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
Так, статтею 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом "в" статті 3 цього Закону; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи; є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку; з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років. При збільшенні розміру пенсії за віком за кожний рік роботи (стаття 19) поряд з роботою враховуються також періоди, передбачені пунктами "а" - "ж" цієї статті і статтями 57 - 61 цього Закону. Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).
Тобто, чинним законодавством не передбачено зарахування до стажу роботи періоду невикористаних відпусток, а тому судами попередніх інстанцій правомірно відмовлено у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача перерахувати пенсію у зв`язку з наявністю у позивача невикористаних відпусток.
З приводу посилань скаржника на статтю 3 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР, то колегія суддів Верховного Суду зазначає, що відповідно до вказаної статті за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки. У разі звільнення працівника у зв`язку із закінченням строку трудового договору невикористана відпустка може за його бажанням надаватися й тоді, коли час відпустки повністю або частково перевищує строк трудового договору. У цьому випадку чинність трудового договору продовжується до закінчення відпустки.
З аналізу зазначеної вище норми вбачається, що у разі надання за бажанням працівника перед звільненням невикористаної відпустки, безпосередньо змінюється дата звільнення.
Однак, наведена вище норма Закону України «Про відпустки» не містить в собі приписів щодо зарахування до стажу роботи періоду невикористаних відпусток, за які було виплачено грошову компенсацію.
За таких обставин, посилання позивача в касаційній скарзі на положення статті 3 Закону України «Про відпустки» як на підставу для задоволення позову є безпідставним.
Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для повного задоволення позову  ОСОБА_1 до Костянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач                                                                       Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          І.В. Желєзний
                                                                                          С.М. Чиркін