ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 р.	Справа № 480/1096/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Чалого І.С. ,
за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.05.2019 року (суддя Соп`яненко О.В.; м. Суми; рішення виготовлено 11.05.2019 у повному обсязі) по справі № 480/1096/19
за позовом  ОСОБА_1     
до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області                        
про визнання протиправними та скасування постанов,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - відповідач, Ковпаківський ВДВС) про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження № 58297298 від 06.02.2019 на суму 18318,37 грн.  та № 58297588 від 06.02.2019 на суму 27649,46 грн., в якому просила суд: визнати протиправними та скасувати виконавчі провадження № 54201669 та № 58297588 від 06.02.2019 та їх наслідки.
Позовні вимоги обґрунтовано незгодою позивача із постановами державного виконавця Ковпаківського ВДВС про стягнення з неї виконавчого збору від 30.01.2019 в межах виконавчих проваджень № 54201669 та № 58243542, що стосуються стягнення одного й того ж боргу, який виник за кредитним договором від 17.01.2008 року за №09/2008/426143034 та, на переконання позивача, призводить до подвійного стягнення з неї суми виконавчого збору.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на прийняття судового рішення при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11 травня 2019 року та постановити нове, яким визнати постанови про відкриття виконавчого провадження протиправними.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що її позов безпосередньо стосувався законності відкриття двох одночасних виконавчих проваджень: № 58297588 від 06.02.2019 на суму 27649, 46 грн та № 58297298 від 06.02.2019 на суму 18318, 37 грн. та про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження Ковпаківським відділом державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області. Вказує, що судом не було розглянуто питання подвійного стягнення по одному і тому ж боргу, предметом за яким стягувався виконавчий збір (вартість боргу) по квартирі АДРЕСА_1 . 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що на виконанні у Ковпаківського відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області перебувало виконавче провадження ВП №33292584 з примусового виконання виконавчого листа №1806/2-500/11, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми 23.06.2011 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору в сумі 188511,64 грн., в дольовому порядку судовий збір в розмірі 1700 грн., тобто по 425 грн. з кожного та відшкодування витрат на ІТЗ 120,00 грн., тобто по 30,00 грн. з кожного, відкрите за заявою стягувача від 28.05.2012. 
ПАТ «КБ «Надра» звернулося до Ковпаківського відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області із заявою від 12.12.2018 про повернення виконавчого документа ВП №54201669 без виконання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (т. 1 а.с. 196).
Постановою державного виконавця Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області від 30.01.2019 ВП № 54201669, у зв`язку із надходженням заяви стягувача від 03.01.2019 за вих. № 2439 від 12.12.2018, повернуто виконавчий лист № 1806/2-500/11, виданий 23.06.2011 Ковпаківським районним судом м. Суми, стягувачу. Постанову про стягнення виконавчого збору на залишок боргу у сумі 18318,32 грн. та постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій у сумі 250,00 грн. виведено в окреме виконавче провадження. (т. 1 а.с. 56.)
Постановою державного виконавця Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області від 30.01.2019 ВП № 54201669 стягнуто з боржника ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 18 896,67 грн (т. 1 а.с. 59). 
06.02.2019 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 58297298 з виконання постанови № 54201669, виданої 30.01.2019 Ковпаківським ВДВС, про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 18 896,67 грн (т. 1 а.с. 54).
Також судом встановлено, що на виконанні у Ковпаківського відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області перебувало виконавче провадження ВП №58243542 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, виданого 17.01.2008 про звернення стягнення на нерухоме майно (квартиру) та задоволення вимог стягувача на суму 276 494,62 грн., боржником у якому є ОСОБА_2 , стягувачем - ПАТ КБ Надра, відкрите за заявою стягувача від 03.03.2014.
ПАТ «КБ «Надра» звернулося до Ковпаківського відділу ДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області із заявою від 12.12.2018 про повернення виконавчого документа ВП №42347348 без виконання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (т. 1 а.с. 196).
Постановою державного виконавця Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області від 30.01.2019 ВП №58243542, у зв`язку із надходженням заяви стягувача від 03.01.2019 за вих. № 2438 від 12.12.2018, повернуто виконавчий напис № б/н, виданий 17.01.2008 приватним нотаріусом, про звернення стягнення на нерухоме майно (квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ) та задоволення вимог стягувача на суму 276494,62 грн., стягувачу.  (т. 1 а.с. 57) 
Постановою державного виконавця Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області від 30.01.2019 ВП № 58243542 стягнуто з боржника ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 27649,46 грн (т. 1 а.с. 58). 
06.02.2019 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 58297588 з виконання постанови № 58243542, виданої 30.01.2019 Ковпаківським ВДВС, про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 27649,46 грн (т. 1 а.с. 55).
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ Набув чинності 05 жовтня 2016 року) в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Стаття 27 Закону №1404-VІІІ передбачає, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.
Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.
У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
При цьому, ст.40 Закону №1404-VІІІ передбачає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.1, 3, 4, 6 ч.1 ст.37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого ч.9 ст.27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Тобто, ч.3 ст.40 Закону України № 1404-VIII є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а саме той випадок, коли виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.
У відповідності до пункту восьмого Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5), виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
Розрахунок нарахування виконавчого збору обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.
Таким чином, повернення виконавчого документу за заявою стягувача є підставою для винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору в тому разі, коли виконавчий збір не стягнуто.
Разом з тим, як свідчать матеріали справи, в межах виконавчого провадження № 33292584 з виконання виконавчого листа № 2-500/11, виданого 23.05.2011 Ковпаківським районним судом м. Суми, державним виконавцем було винесено постанову від 24.03.2014 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, якою стягнуто з заробітної плати боржника ОСОБА_2 : 188 966,64 грн. - боргу, 18 896,67 грн. - виконавчого збору, 51,77 грн. - витрат виконавчого провадження. (т. 1 а.с. 186)
З долучених до матеріалів справи копій розпоряджень судом апеляційної інстанції встановлено, що протягом 2014-2015 рр. відбувалось стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 в рахунок сплати виконавчого збору, згідно із постановою про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 33292584.  (т. 1 а.с. 187-195)
Отже, матеріалами підтверджується, що в межах виконавчого провадження № 33292584 з боржника ОСОБА_2 протягом 2014-2015 років стягувались кошти на погашення виконавчого збору згідно із постановою про стягнення з боржника виконавчого збору. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що постанова державного виконавця від 30.01.2019 ВП № 54201669 про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 18 896,67 грн., що становить 10 % від загальної суми боргу, винесена за відсутності законних підстав та з порушенням вимог встановлених ч.3 ст.40 Закону України № 1404-VIII.
Крім того, судом апеляційної інстанції під час розгляду справи встановлено, що примусове стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» коштів в межах виконавчого провадження № 54201669 з примусового виконання виконавчого листа №1806/2-500/11, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми 23.06.2011, та виконавчого провадження № 58243542 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, стосуються стягнення одного й того ж самого боргу, що виник за договором кредитної лінії 17.01.2008 року за №09/2008/426143034.
Вказане суперечить вимогам статті 30 Закону №1404-VIII, згідно яких виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.
Аналогічні за змістом положення було закріплено ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV.
Порушення цих правил державним виконавцем обумовлює стягнення з позивача виконавчого збору в подвійному розмірі в частині стягнення 10% виконавчого збору від суми боргу у розмірі 188511,64 грн., що не допускається законодавством та суперечить його принципам.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача про протиправність рішень державного виконавця щодо стягнення з неї виконавчого збору в межах виконавчих проваджень № 54201669, № 58243542 та, як наслідок, постанов про відкриття виконавчого провадження № 58297298 від 06.02.2019 на суму 18318,37 грн.  та № 58297588 від 06.02.2019 на суму 27649,46 грн.
Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.
При цьому, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
Ефективним засобом (способом) порушеного права слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Слід враховувати, що способи захисту права, як передбачені законом дії, безпосередньо спрямовані на захист права. Такі дії є завершальними актами захисту у вигляді матеріально-правових дій або юрисдикційних дій щодо усунення перешкод на шляху здійснення суб`єктами своїх прав або припинення правопорушень, відновлення становища, яке існувало до порушення. Саме застосування конкретного способу захисту порушеного чи запереченого права і є результатом діяльності щодо захисту прав. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Так, відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до приписів частини другої указаної статті, суд може захистити право або інтерес іншим способом, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тобто, вказаними нормами права визначено способи захисту прав та інтересів і цей перелік не є вичерпним.
Застосування ж конкретного способу захисту порушеного у сфері публічно-правових відносин права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Згідно із частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів, враховуючи предмет та підстави позову ОСОБА_1 , а також обставини встановлені в ході апеляційного розгляду справи, дійшла висновку, що з метою виконання завдання адміністративного судочинства, передбаченого частиною першою статті 2 КАС України, щодо ефективного поновлення прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача у спірних правовідносинах буде скасування постанов відповідача про стягнення з позивача виконавчого збору від 30.01.2019 в межах виконавчих проваджень №№ 54201669 та № 58243542 та постанов про відкриття виконавчого провадження № 58297298 від 06.02.2019 на суму 18318,37 грн.  та № 58297588 від 06.02.2019 на суму 27649,46 грн.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст. 242, 243, 250, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити (частково).
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.05.2019 року по справі № 480/1096/19  скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити (частково).
Скасувати постанову головного державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Балаби Л.О. від 30.01.2019 ВП № 54201669 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 18 896,67 грн.
Скасувати постанову головного державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Балаби Л.О. від 30.01.2019 ВП № 58243542 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 27649,46 грн.
Скасувати постанову головного державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Балаби Л.О. від 06.02.2019 ВП № 58297298 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 54201669 від 30.01.2019 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 18 318,37 грн.
Скасувати постанову головного державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Балаби Л.О. від 06.02.2019 ВП № 58297588 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 58243542 від 30.01.2019 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 27649,46 грн.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    І.С. Чалий