УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 672/1019/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/1300/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 серпня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів
судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Талалай Т.О., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.,
з участю представника апелянта, представника позивача,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмелівської сільської ради Городоцького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області в складі судді Сакенова Ю.К. від 26 вересня 2016 року.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

         У серпні  2016  року  ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача,  зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .
10.06.2015 року він оформив спадщину на земельну ділянку площею 2,5268 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала його матері на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 04.11.2002 року, серії Р1 №829797.
Як спадкоємець після смерті матері за заповітом, посвідченим Гвардійською сільською радою Хмельницького району 23.05.2013 року, він звернувся до Хмельницької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними спорудами, проте йому відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначений будинок.
Вказаний житловий будинок збудований в 1961 році, у встановленому законом порядку позивач ОСОБА_1 не може оформити право власності на зазначене домоволодіння, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючих документів на нього. 
З цих підстав позивач просив визнати за ним право власності за заповітом на домоволодіння АДРЕСА_1 після смерті його матері ОСОБА_4 .
Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 26.09.2016 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у виді домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , до складу якого входить житловий будинок загальною площею 55,2 кв.м, хлів, погреб, цегляний туалет, шлакоблочна жомова яма, металева огорожа. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі, просить скасувати рішення суду як незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , їхній (її і позивача) батько. Він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивачки. 
17.08.1989 року ОСОБА_3 набув у власність будинок по АДРЕСА_1 . 11.04.2008 року батьки склали спільний заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіли в рівних частках своїм дітям: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Наприкінці життя ОСОБА_3 був незрячий та проживав у своєї доньки ОСОБА_2 , яка його доглядала та поховала. Через місяць після смерті батька мати ОСОБА_4 переїхала проживати до сина ОСОБА_1 . За день до своєї смерті ОСОБА_4 склала новий заповіт, який не узгоджується з спільним заповітом подружжя, оскільки усе своє майно мати заповіла тільки ОСОБА_1 . Заповіт одного із подружжя, який містить інше розпорядження спадковим майном, у порівнянні зі спільним заповітом подружжя, може бути визнаний судом недійсним. 
Суд першої інстанції не з`ясував фактичні обставини справи шляхом огляду спадкової справи ОСОБА_6 , оскільки у спадковому реєстрі містяться відомості про спільний заповіт подружжя.
Суд не врахував, що існує спір між спадкоємцями щодо спадкового майна. Належними відповідачами у справі мали бути спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а не Хмелівська сільська рада, яка є неналежним відповідачем.
У відзиві позивач ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Вказує, що ОСОБА_2 і ОСОБА_5 ще з 2013 року знали про існування заповіту матері ОСОБА_4 на його ім`я, оскільки саме він доглядав її до смерті. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не звернулися до нотаріуса у визначений законом строк для прийняття спадщини до 24.11.2013 року. Тому він правомірно зазначив відповідачем Хмелівську сільську раду. Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його дружина, а не апелянтка, а він в свою чергу прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті матері.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_3 , за яким згідно погосподарських книг Хмелівської сільської ради рахувався житловий будинок - 1961 року. Після його смерті спадщину прийняла мати ОСОБА_4 , яка проживала з ним до дня смерті, однак нотаріально її не оформила.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на домоволодіння по АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 оформив спадщину у виді земельної ділянки площею 2,5268 га, що розташована за адресою Хмельницька обл., Городоцький район, Хмелівська сільська рада.
Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими будівлями у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно на ім`я спадкодавця.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 після смерті чоловіка ОСОБА_3 прийняла спадщину на спірне будинковолодіння, а позивач ОСОБА_1 є її спадкоємцем, який прийняв спадщину, тому слід визнати за ним право власності на спадкове майно.
Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб 
(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України  спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
За статтями 1217, 1223 ЦК України  спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Виходячи з аналізу вищевказаних норм орган  місцевого самоврядування є належним відповідачем у справах цієї категорії лише в разі відсутності інших спадкоємців окрім позивача.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції не вказав, в якому порядку відбувалося спадкування позивачем - за законом чи за заповітом. 
Апеляційним судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.06.2015 року позивач ОСОБА_1 на підставі заповіту, посвідченого Гвардійською сільською радою 23.05.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 15, є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4 . 
Також встановлено, що окрім позивача, дітьми ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є апелянт ОСОБА_2 , а також ОСОБА_5 . 
Згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння 17.08.1989 року ОСОБА_3 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 .
Згідно спільного заповіту подружжя від 11 квітня 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 заповіли все своє майно в рівних частках ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Після смерті чоловіка ОСОБА_4 склала інший заповіт, посвідчений Гвардійською сільською радою 23.05.2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 15, за яким спадкоємцем зазначеного в заповіті майна є її син  ОСОБА_1 . 
У позовній заяві про визнання права власності на майно в порядку спадкування позивач визначив відповідачем Хмелівську сільську раду Городоцького району Хмельницької області. 
Суд, розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Хмелівської сільської ради Городоцького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно, неправильно визначився із суб`єктним складом учасників правовідносин та залишив поза увагою фактичну відсутність спору між сторонами у справі.
При цьому встановлено, що ОСОБА_2 звернулася в Городоцький райсуд з позовом до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_5 про визнання права на отримання спадщини та визнання права власності на спадкове майно - Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 2,53 га, право власності на яку належало ОСОБА_3 
Городоцьким райсудом 04.08.2020 року відкрито провадження у цій справі № 672/676/20 і справу призначено до розгляду, що підтвердили представники апелянта та позивача.
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на те, що вона та їх брат ОСОБА_5 також є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , і вона претендує на цю спадщину.
При цьому згідно довідки Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №1797 від 07.06.2016 року ОСОБА_4 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована в АДРЕСА_2 .
З врахуванням наведеного апеляційний суд констатує, що між позивачем та апелянтом існує спір щодо спадкового майна, - житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .
Незалучення до участі в справі апелянта ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , які фактично мали б відповідати за заявленими позовними вимогами, унеможливило повне та всебічне встановлення усіх обставин, що мають значення для справи та правильне вирішення спору. 
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України прийняття судом рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі є підставою для скасування рішення суду.
З врахуванням наведеного оскаржуване судове рішення слід скасувати та в задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовити.
Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 1694,20 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
         В позові  ОСОБА_1  до Хмелівської сільської ради Городоцького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1694,20 грн. понесених судових витрат.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       
Повна постанова складена 20 серпня 2020 року.

Судді                                         Л.М. Грох

О.І. Талалай

Т.В. Спірідонова