ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/2618/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,     

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Запорізькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року (суддя Новікова І.В., м. Запоріжжя) у справі 280/2618/19
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДФС у Запорізькій області 
про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
встановив:
У травні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просив:
-  визнати незаконним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №00320064907/830 від 21.03.2019 про нарахування штрафу у розмірі 1498,71 грн. та пені у розмірі 350,67 грн.;
- визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату боргу №Ф-8509-49 від 03.04.2019 р., прийняту ГУ ДФС у Запорізькій області, якою визначено суми боргу (недоїмки) у розмірі 9009,66 грн.;
- зобов`язати ГУ ДФС у Запорізькій області скасувати повторну реєстрацію позивача, як платника єдиного внеску, у 2018 році та скасувати всі пов`язані з цією реєстрацією нарахування сум єдиного внеску.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.04.2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №00320064907/830 від 21.03.2019 про нарахування штрафу у розмірі 1498,71 грн. та пені у розмірі 350,67 грн. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу №Ф-8509-49 від 03.04.2019. Зобов`язано Головне управління ДФС у Запорізькій області скасувати повторну реєстрацію ОСОБА_1 , як платника єдиного внеску - самозайняту особу адвоката, а також виключити з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 з єдиного внеску нарахування сум єдиного внеску, як самозайнятій особі - адвокату.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що позивач з 09.02.2018 року обліковується як діюча фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування та як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю - адвокат. 
Вказує, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, шо здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове держане  соціальне страхування" (далі - Закон №2464).
Зазначає, що до 01.01.2017 року у випадку відсутності доходу (прибутку) від підприємницькі діяльності можливо було не нараховувати та не сплачувати єдиний внесок, та звітувати з « 0» ( пункт 2 статті 7 розділу III Закону № 2464 в редакції, яка діяла до 01.01.2017 року).
Законом № 1774-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесено зміни до Закону № 2464, які набули чинності з 01.01.2017 року, зокрема упершому реченні абзацу другого п. 2 частини першої ст. 7 слова «має право самостійне замінено словом «зобов`язаний».
Відповідно до п. 10, п.11, ст.25 Закону №2464 на суму недоїмки нараховується пеня розрахунку 1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
На підставі п.10, п.11 ст.25 Закону №2464, ГУ ДФС у Запорізькій області 21.03.2019 платнику ФОП ОСОБА_1 було винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхувача №00320674907/830 від 21.03.2019 за період з 20.07.2016 до 08.01.2019 на загальну суму 1849,38 грн., а саме: штрафні санкції у загальній сумі 1498,71 грн. та пеня в сумі 350,67 грн.
Зазначає, що в інтегрованій картці платника податків ФОП ОСОБА_1 за кодом бюджетної класифікації 71040000 у 2018 році проведені нарахування відповідно до вимог чинного законодавства (як фізичній особі-підприємцю на спрощеній системі оподаткування та як особі, що провадить незалежну професійну діяльність - адвокат). Вважає, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №0032064907/830 від 21.03.2019 року та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03.04.2019 №Ф-8509-49 є законними та скасуванню не підлягають.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами по справі не спростовано, що ОСОБА_1 у встановленому порядку зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб   підприємців та громадських формувань.
З 01.01.2012 позивач є платником єдиного податку 3-ї групи та єдиного внеску, здійснює основний вид господарської діяльності за КВЕД: 69.10   діяльність у сфері права.
09.02.2018 відповідач самостійно зареєстрував позивача як фізичну особу, яка займається незалежною професійною діяльністю.
Отже, з 09.02.2018 позивач обліковується, як фізична особа - підприємець та як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю.
21.03.2019 ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято рішення №0032064907/830 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 1498,71 грн. та нараховано пеню в розмірі 350,67 грн.
Крім того, 03.04.2019 ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8509-49, якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку з єдиного внеску в розмірі 9009,66 грн.
Позивач, не погодившись з взяттям його на облік як самозайняту особу, а також зs спірними вимогою та рішенням, звернувся з даним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у встановленому законом порядку зареєстрований як фізична особа-підприємець, яка здійснює діяльність у сфері права. Доказів подання позивачем заяви про взяття його на облік як самозайнятої особи матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність з 09.02.2018 року взяття позивача на облік як самозайнятої особи та протиправність нарахування зобов`язання зі сплати єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено   Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»   (далі - Закон №2464-VI).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
За змістом наведених норм фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.
Позивач є фізичною особою підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, та є платником єдиного внеску в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VІ.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №2464-VІ   облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої   статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом (далі - ПФУ) та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.
Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої   статті 4 цього Закону   здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (частина друга   статті 5 Закону №2464-VІ).
Пунктом 1 частини першої   статті 1 Закону №2464-VІ   визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.
Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерство фінансів України від 24.11.2014 року №1162 (надалі - Порядок №1162).
Згідно з пунктами 3, 4 розділу ІІ Порядку №1162 дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІ Порядку №1162). Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому   Законом України від 15 травня 2003 року №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»   (далі - Закон №755-IV).
З матеріалів справи вбачається, що позивач як фізична особа-підприємець з 01.04.2004 перебуває на обліку у контролюючого органу як платник єдиного внеску, що підтверджується відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до пунктів 2, 3 розділу ІІІ Порядку №1162 платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої   статті 4 Закону №2464   подають заяву за формою №1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності. Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія   Закону №755-IV, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою №2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1162).
За змістом наведених норм взяття контролюючим органом на облік як платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності Порядок №1162 не передбачає.
Крім того, у відповідності до п. 4 розділу VI Порядку №1162 передбачено, фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою "платник не подав заяви для взяття на облік".
Разом з цим, відповідачем не надано доказів звернення позивача до нього із заявою про взяття його на облік як самозайнятої особи.
Переглядаючи судове рішення Верховного Суду від 2 вересня 2019 року у зразковій справі №520/3939/19, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 грудня 2019 року вказала, що згідно з абзацом 3 частини другої   статті 20 Закону №2464-VІ   відомості про фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами.
Водночас, взяття контролюючим органом на облік особи як платника єдиного внеску - ФОП (пункт 4 частини першої   статті 4 Закону №2464-VІ) та внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб унеможливлює нарахування єдиного внеску за іншим типом платника без прийняття відповідних рішень і внесення змін щодо попереднього обліку особи у спосіб, визначений   Законом №2464-VІ   і підзаконними нормативно-правовими актами. Зміна контролюючим органом обліку особи платника єдиного внеску в спосіб, не встановлений   Законом №2464-VІ   або встановлений підзаконним нормативно-правовим актом, який не відповідає   Закону №2464-VІ   в цій частині, та нарахування на підставі таких дій єдиного внеску, суперечить принципам законності та належного врядування.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність взяття відповідачем на облік ОСОБА_1 як самозайнятої особи без відповідної заяви та як наслідок -  про протиправність нарахування йому зобов`язання зі сплати єдиного внеску.
У відповідності до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду відповідачем не доведено правомірність взяття на облік позивача як самозайнятої особи та правомірність оскаржених позивачем рішень. 

Позивач у своєму позові також просив зобов`язати ГУ ДФС у Запорізькій області скасувати повторну реєстрацію позивача як платника єдиного внеску у 2018 році та скасувати всі пов`язані з цією реєстрацією нарахування сум єдиного внеску.
З огляду на встановлені в ході розгляду даної справи обставини, колегія суддів вважає, що з метою повного захисту прав позивача судом першої інстанції обґрунтовано зобов`язано відповідача скасувати повторну реєстрацію позивача як платника єдиного внеску - самозайняту особу - адвоката та зобов`язано виключити з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 нарахування сум єдиного внеску як самозайнятій особі - адвокату.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин підстави для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 280/2618/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, які визначені ст.329 КАС України та з підстав, які передбачені ч.5 ст.291 КАС України.
Повний текст постанови складений 10.08.2020 р.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов