Справа № 308/14532/19

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

23.06.2020                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І.І., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Мелая М.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про порушення митних правил № 33/4806/355/20, за апеляційною скаргою в. о. начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Івануса В.І. на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27. 02. 2020.
Цією постановою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Цією ж постановою вилучений автомобіль марки “BMW 318I”, реєстраційний номер Чеської НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2000 року випуску, тип двигуна – бензин, об`єм двигуна – 1895 куб. см. та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 25.11.2015, повернуто власнику або його представнику за дорученням.
Згідно протоколу про порушення митних правил №7572/30500/18 від 22. 09. 2018 вбачається, що 18. 09. 2018 о 17 год. 59 хв., в зону митного контролю на ділянку “В`їзд” митного посту “Неветленфолу” Закарпатської митниці ДФС по смузі руху “зелений коридор” заїхав легковий автомобіль марки “BMW 318I”, реєстраційний номер Чеської НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2000 року випуску, під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ..
До митного оформлення громадянин України ОСОБА_1 , як підставу для переміщення через митний кордон України транспортного засобу марки “BMW 318I”, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 , 2000 року випуску, надав паспорт громадянина України НОМЕР_5 від 09.10.2015, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 25.11.2015, де власником являється громадянин ОСОБА_3 та доручення без номера на право користування вище вказаним транспортним засобом (надалі – доручення), надане власником  ОСОБА_3  на ім`я ОСОБА_4 ) та завірене чеським нотаріусом «Nadezda Alsova» у м. Празі Чеської Республіки та паспорти двох пасажирів.

-2-

Враховуючи результати аналізу ризиків, було прийнято рішення про перевірку достовірності поданого до митного оформлення доручення на право користуванням автомобілем марки “BMW 318I”, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 , 2000 року випуску завіреного чеським нотаріусом Nadezda Alsova у м. Празі Чеської Республіки. Було направлено листа від 18. 09. 2018 до чеського нотаріуса  ОСОБА_5  з метою підтвердження або спростування факту оформлення та засвідчення доручення.
Від чеського нотаріуса  ОСОБА_5  отримано відповідь від 19. 09. 2018, в якій вказано, що наданий документ – доручення, не складався та не засвідчувався в їхньому нотаріальному офісі, гумові штампи та нотаріальне засвідчення – підроблені, сам документ – підроблений.
Згідно наданого пояснення громадянина України ОСОБА_1 , автомобіль марки “BMW 318I”, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 , 2000 року випуску придбав в Україні у громадянина Угорщини Magocsi ОСОБА_6 за ціною 1900 доларів США, що станом на 22. 09. 2018 по курсу НБУ (1 дол. США = 28, 06185 грн.) складає – 53 317,51 грн.
Доручення йому передав в с. Підвиноградів, Виноградівського району громадянин Угорщини ОСОБА_7 .
В протоколі вказано, що таким чином, громадянин перемістив через митний кордон України автомобіль марки “BMW 318I”, реєстраційний номер Чеської НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2000 року випуску, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для його переміщення підроблених документів, а саме доручення на право користування транспортним засобом.
Згідно протоколу зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) статтею ч.1 ст. 483 МК України.
Закриваючи провадження в справі, суддя місцевого суду послався на те, що для здійснення митних формальностей до митного оформлення громадянин України ОСОБА_1 , як підставу для переміщення через митний кордон України транспортного засобу марки “BMW 318I”, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 , 2000 року випуску, надав паспорт громадянина України НОМЕР_5 від 09.10.2015, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 25.11.2015, де власником являється громадянин ОСОБА_3 та доручення без номера на право користування вище вказаним транспортним засобом (надалі – доручення), надане власником  ОСОБА_3  на ім`я ОСОБА_4 ОСОБА_8 ) та завірене чеським нотаріусом Nadezda Alsova у м. Празі Чеської Республіки та паспорти двох пасажирів. Було прийнято рішення про перевірку достовірності поданого до митного оформлення доручення на право користуванням автомобілем марки “BMW 318I”, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 , 2000 року випуску завіреного чеським нотаріусом Nadezda Alsova у м. Празі Чеської Республіки. Із вказаною метою, було направлено листа від 18. 09. 2018 до чеського нотаріуса  ОСОБА_5  з метою підтвердження або спростування факту оформлення та засвідчення доручення. Разом із тим, від чеського нотаріуса  ОСОБА_5  отримано відповідь від 19. 09. 2018, в якій вказано, що наданий документ – доручення, не складався та не засвідчувався в їхньому нотаріальному офісі, гумові штампи та нотаріальне засвідчення – підроблені, сам документ – підроблений. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 при оформленні доручення був присутній, тому, відповідно, ОСОБА_1 не було відомо про те, що доручення є підробленим. Окрім того, за результатами розгляду кримінального провадження №12019070080000125 відомості про 
-3-

яке внесено до ЄРДР 09.02.2019 за ч. 4 ст. 358 КК України, слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення. З мотивувальної частини постанови слідчого від 29. 11. 2019 про закриття вказаного кримінального провадження встановлено, що предметом даного кримінального правопорушення виступає доручення на право користування транспортним засобом видане на ім`я ОСОБА_1 разом із тим, слідчим в постанові вказано на те, що можливості отримання в ході проведення досудового розслідування інших доказів, які б підтверджували суб`єктивну сторону злочину, та давали підстави вважати, що ОСОБА_1 діяв умисно та чітко усвідомлював факт підроблення доручення, є вичерпаною. Дослідивши докази, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 вчинив всі необхідні дії для додержання митних правил щодо переміщення транспортного засобу через митний кордон України, подавши митним органам передбачений пакет документів, у зв`язку з чим у діях ОСОБА_1 відсутня вина, як обов`язкова ознака адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та відсутня об`єктивна сторона вказаного правопорушення, оскільки відсутні докази, які    поза розумним сумнівом підтверджують факт подачі ним підробленого документа – довіреності.
Не погодившись з вказаним рішенням в. о. начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Іванус В.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді від 27. 02. 2020 скасувати та винести нову, якою ОСОБА_1 визнати винним за ч.1 ст.483 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу та конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом належно не оцінено та не перевірено матеріали справи, а висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованим. І таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує, що за змістом ст. 458 МК України, порушенням митних правил являють собою протиправні винні дії як умисні, так і необережні, відтак легковажне ставлення ОСОБА_1 до перевірки документів, що ним подавалися, не виключає його відповідальність за ч. 1 ст. 483 МК України. Вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції судом не дотримані вимоги, передбачені ст. ст. 23, 33, 245, 252 КУпАП.
Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці Держмитслужби Зубенка І.І., який підтримав апеляційну скаргу,  пояснення захисника особи, щодо якої закрито провадження у справі – адвоката Мелай М.Ю. та Дубровського І.І. про законність і обґрунтованість судового рішення та необґрунтованість поданої Закарпатською митницею апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про порушення митних правил, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Частиною 1 статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП, ст. 486 МК України завданнями провадження в справі про порушення митних правил і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягаєвона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують  відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-4-

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України, дане правопорушення характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких що містять неправдиві відомості.
За змістом вказаної норми права, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Отже, винність є обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення, яка виражає внутрішній психологічний зміст – психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
У цій ознаці закріплений найважливіший конституційний принцип – принцип суб`єктивного ставлення до вчиненого, тобто відповідальність тільки при наявності вини, закріплений у ст. 62 Конституції України.
Правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки, і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП), а вчиненим із необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд приходить до висновку про те, що суддею місцевого суду були дотримані вказані вимоги законодавства при розгляді справи про порушення митних правил ОСОБА_1 ..
Так, з матеріалів справи про порушення митних правил вбачається, що  ОСОБА_1 , як підставу для переміщення через митний кордон України транспортного засобу надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 25.11.2015, де власником являється громадянин ОСОБА_3 та доручення без номера на право користування вище вказаним транспортним засобом (надалі – доручення), надане власником  ОСОБА_3  на ім`я ОСОБА_4 ОСОБА_8 ) та завірене чеським нотаріусом Nadezda Alsova у м. Празі Чеської Республіки та паспорти двох пасажирів.
Від чеського нотаріуса Nadezda ОСОБА_9  отримано відповідь від 19. 09. 2018, в якій вказано, що наданий документ – доручення, не складався та не засвідчувався в їхньому нотаріальному офісі, гумові штампи та нотаріальне засвідчення – підроблені, сам документ – підроблений.

-5-

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23. 01. 2019, матеріали справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України було направлено до СУ ГУ НП в Закарпатській області, як такі, що мають ознаки кримінального правопорушення ( а . с. 39-42).
Постановою слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області кримінальне провадження №12019070080000125 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09. 02. 2019 за ч. 4 ст. 358 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України ( а. с.45-46).
Згідно вказаної постанови, органом досудового розслідування встановлено відсутність в діянні ОСОБА_1 умислу на використання завідомо підробленого документу, що вказує на відсутність ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Жодних додаткових доказів після повторного направлення матеріалів справи про порушення митних правил до суду першої інстанції Закарпатською митницею Держмитслужби надано не було. 
Таким чином, враховуючи дані обставини справи, судом першої інстанції дано належну правову оцінку всім наявним у справі доказам та вірно встановлено, що ОСОБА_1 , не знав про те, що доручення є підробленим, наміру надавати підроблений документ, як підставу для переміщення транспортного засобу через державний кордон не мав.
Дослідивши докази,   якими митний орган стверджує порушення ОСОБА_1 митних правил, апеляційний суд приходить до висновку, що останній не був зобов`язаний передбачати можливість того, що власник транспортного засобу надасть йому підроблену довіреність (за умови, що така підроблена) на право користування автомобілем і не міг цього передбачити. Встановлено, що ОСОБА_1 вчинив усі необхідні та передбачені законодавством   дії, щодо одержання довіреності, яка відповідає вимогам Закону, участі у оформленні довіреності не приймав і також не зобов`язаний був цього роботи. 
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив всі необхідні дії для додержання митних правил щодо переміщення транспортного засобу через митний кордон України, подавши митним органам передбачений пакет документів.  
Матеріали справи також, не містять жодного доказу про те, що ОСОБА_1 усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення транспортного засобу через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення. Таких доказів не здобуто і при апеляційному розгляді справи. Матеріали справи також, не містять і доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 не передбачав можливості настання шкідливих наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити або був обізнаний про те, що довіреність є підробленою.
Апеляційний суд, при розгляді справи та прийнятті судового рішення, врахувавши положення Конституції України, КУпАП та МК України, у тому числі про те, що тягар доведеності обґрунтованості висновків викладених у протоколі про порушення митних правил, покладається на митні органи, посадові особи яких проводили перевірку та склали протокол; принципи диспозитивності та змагальності, сприяв учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

-6-

На підставі викладеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови суду першої інстанції, оскільки порушень, які б тягнули за собою скасування чи зміну судового рішення, у тому числі з підстав зазначених в апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу в. о. начальника Закарпатської митниці Держмитслужби Івануса В.І. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27. 02. 2020, якою закрито провадження у справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: