Ухвала
22 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 332/4629/15-ц
провадження № 61-15451св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,                   Cімоненко В. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
представник відповідача - ОСОБА_6 ,
третя особа - Державна реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Запорізької області від 24 січня 2018 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Гончар М. С., Кухаря С. В., 
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на частку у спільній власності майна подружжя.
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2016 року у позові відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 03 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав. 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року рішення Апеляційного суду Запорізької області від 03 березня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 24 січня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову.
Позов задоволено.
Визнано нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. «Г», житлову прибудову «Г1-2», літні кухні «А», «К», гаражі «Ж», «З», сараї «Л», «Н», вбиральню «М», погріб «пг» намети «О», «П», паркани № № 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 та водопровід № 11 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_7 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. «Г», житлова прибудова «Г1-2», літні кухні «А», «К», гаражі «Ж», «З», сараї «Л», «Н», вбиральня «М», погріб «пг» намети «О», «П», паркани № № 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 та водопровід № 11.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати по 2 110,60 грн з кожного.
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції. 
У лютому 2020 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається.
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи - Державної реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про визнання права власності на частку у спільній власності майна подружжя призначити до судового розгляду.
Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді:  	С. Ю. Мартєв	
 	Є. В. Петров  	
 	В. М. Сімоненко