ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №658/810/20 Головуючий в І інстанції Марків Т.А.
Провадження №33/819/245/20 Доповідач: Калініченко І.С.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду Калініченко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Каховського міськрайонного Херсонської області від 28 травня 2020 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Каховського міськрайонного Херсонської області від 28 травня 2020 року  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новодмитрівка ІІ Іванівського району Херсонської області, громадянина України, освіта повна вища, одруженого, працюючого охоронником у ПП «Афіна», адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік. 
Згідно з постановою судді місцевого суду, 05 березня 2020 року о 07.25 год. по вул. Мелітопольській у м. Каховка ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем MAZDA 6 (номерний знак – НОМЕР_1 ) в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України.
В діях ОСОБА_1 наявні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом особою в стані наркотичного сп`яніння)
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Вказує що він не керував транспортним засобом в стані сп`яніння та він був позбавлений можливості здати кров на аналіз при проходженні медичного огляду. Посилається на те що під час проведення огляду було проведене тестування за допомогою експрес-тесту, строк придатності до використання якого закінчувався наступного дня – 06 березня 2020 року. 
Вказане адміністративне провадження надійшло до апеляційного суду 23.06.2020 року, справа призначалась до слухання 06.07, 21.08. та 04.09.2020 року де  ОСОБА_1   будучи належним чином повідомлений, надавав до суду заяви про відкладення розгляду справи, при цьому до суду не надав жодного виправданого документу, що суд апеляційної інстанції вважає як намір безґрунтовно затягнути розгляд справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.
В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003).
Таким чином, суд вважає за можливе, з урахуванням положень ст. 268 КУпАП продовжити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 . 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до такого висновку.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
       Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними в справі доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДРП18 № 095346, де ОСОБА_1 відмовивсь від ознайомлення з ним і від надання пояснень, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.п. 1-3) які підтвердили факт проходження ОСОБА_1 тесту. Висновком щодо результатів медичного огляду № 155 від 05.03.2020 року, щодо ОСОБА_1 , де встановлено що останній перебуває в стані наркотичного сп`яніння. За актом медичного огляду від 05 березня 2020 року № 155, проведеного лікарем ОСОБА_4 , встановлено діагноз «Інтоксикація канабіноїдами», де в ході огляду ОСОБА_1 відмовивсь від відбору сечі, сам повідомив лікарю що напередодні вживав марихуану шляхом куріння, та у нього виявлено тремтіння пальців, язика, не стійкість в пробі Ромберга, змазаність мови, порушення артикуляції та інше.(а.п. 4,31) Вказані докази є належними та допустимими та повністю узгоджуються мж собою.
Доводи наведені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про результати тесту, який був придатний в межах граничного строку, безперечно мав можливість не погодитись з ним не підписувати його. Свою заяву про те що він наполягав на перевірці його крові на вміст наркотичних засобів ОСОБА_1 не довів будь якими доказами.
Вина останнього підтверджується вищезазначеними матеріалами справи в їх сукупності та взаємозв`язку, а тому інші доводи апеляційної скарги суд сприймає критично, як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене.
Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених ч.1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. 
Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими. 
Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення – є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення, а постанову Каховського міськрайонного Херсонської області від 28 травня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо  ОСОБА_1  – без зміни. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Херсонського апеляційного суду         (підпис)          І.С. Калініченко