ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/363/14
адміністративне провадження № К/9901/27785/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Усенко Є.А.,
суддів: Гімона М.М.,  Гусака М.Б., 
секретар судового засідання Кривда В.І.,
представники: позивача - Авраменко С.Г., відповідача - Норець В.М.,
розглянув у судовому засіданні з фіксуванням судового процесу технічними засобами справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''Кернел-Трейд'' до Офісу великих платників податків ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДПС (правонаступник Офісу великих платників податків ДФС) на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 (головуючий суддя - Кузьмишина О.М., судді - Пилипенко О.Є., Файдюк   В.В.),
У С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю ''Кернел-Трейд'' (далі - ТОВ ''Кернел-Трейд'', Товариство, позивач) звернулося з позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників (правонаступник - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби; далі - Офіс, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.12.2013 №№0000594050, 0000604050.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на безпідставність висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки, про безтоварність операцій з придбання товару (зернових) у ПП ``Трейд-Інвест-Агро``, ПП ``Форвард-Л``, ФГ ``Ялинівське``, ТОВ ``Рост-Інвест-Агро``, Українсько-Російська фірма ``Ю.К.А.С.`` - ТОВ, ПП ``Продекс``, ТОВ ``Ольвія``, ТОВ ``Дельта-В. В.В .``, ТОВ ``Дельфа-М``, ПП ``Дельта-Постач``, ТОВ ``Айсберг Пром``, ТОВ ``Кіровограднафтопостач-Ч``, ТОВ ``Виробниче об`єднання ``ЕКО``, ФГ ``Западне``, СФГ ``Слобідське``, ТОВ ``Ювекс-Імпорт``, ТОВ ``Агролідер-2009``, ТОВ ``Аль-Фа``, ТОВ ``Аккорд-Агро``, ПП ``Сіріус-Прайм``, ПП ``Інбудтраст``, за наслідками яких Товариство збільшило валові витрати в податковому обліку з податку на прибуток за документами.
Справа розглядалась судами 3-й - 4-й квартали 2010 року та витрати в податковому обліку з податку на прибуток за 1-й квартал 2011 року - 4-й квартал 2012 року на загальну суму 462   673   851,00 гнр,  оскільки господарські операції були здійснені Товариством в межах господарської діяльності, а їх реальність підтверджена належними первинними неодноразово.
Так, Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 12.04.2015 у задоволенні позову відмовив. Суд дійшов висновку, що надані позивачем документи не можуть бути підставою для декларування валових витрат з врахуванням встановлених у судовому процесі фактів, що ставлять під сумнів реальність господарських операцій між Товариством та зазначеними контрагентами (постачальниками товару). 
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2015, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.11.2015,  було задоволено апеляційну скаргу ТОВ ''Кернел-Трейд'', постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.04.2015 скасовано, а позов задоволено. Апеляційний суд дійшов протилежного висновку, ніж суд першої інстанції, щодо факту господарських операцій, фінансові показники яких були враховані позивачем  при визначенні оподатковуваного доходу за звітні (податкові) періоди 3-й квартал 2010 року - 4-й квартал 2012 року. При цьому апеляційний суд виходив із приюдиційного значення для цієї адміністративної справи обставин, які були встановлені  в судових рішеннях, ухвалених у справах №826/3577/13-а, №826/4101/13-а, №826/8077/13-а, №826/9956/13-а, №826/16582/13-а, №826/18925/14.
Постановою Верховного Суду України від 20.06.2017 заяву Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників задоволено частково: ухвалу Вищого адміністративного суду України від 19.11.2015, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2015 та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2015 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Верховний Суд України зазначив, що, ухвалюючи зазначені судові рішення, суди не врахували, що згідно з вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.10.2014 громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, зокрема, у створенні фіктивного підприємства  ПП''Інбудтраст'' для використання у злочинній діяльності, спрямованій на пособництво в умисному ухиленні від сплати податків в особливо великих розмірах; не з`ясували, чи всі, окрім як ПП ''Трейд-Інвест-Агро'', ТОВ ''Дельта В.В.В.'', ТОВ ''Дельта-Постач'', ТОВ ''Айсберг Пром'', ТОВ ''Кіровограднафтопостач'', ПП ''Інбудтраст'', щодо яких в акті  перевірки від 02.12.2013 зроблено висновок як про суб`єктів господарювання з ознаками фіктивності, також мають такий характер діяльності.
За результатами нового судового розгляду справи рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2019 в позові відмовлено. Суд зробив висновок, що операції з поставки між позивачем та ПП ''Трейд-Інвест-Агро'', ПП ''Форвард-Л'', ФГ ''Ялинівське'', ТОВ ''Рост-Інвест-Агро'', Українсько-Російська фірма ''Ю.К.А.С.'' - ТОВ, ПП ''Продекс'', ТОВ ''Ольвія'', ТОВ ''Дельта-В.В.В.'', ТОВ ''Дельфа-М'', ПП ''Дельта-Постач'', ТОВ ''Айсберг Пром'', ТОВ ''Кіровограднафтопостач-Ч'', ТОВ ''Виробниче об`єднання ''ЕКО'', ФГ ''Западне'', СФГ ''Слобідське'', ТОВ ''Ювекс-Імпорт'', ТОВ ''Агролідер-2009'', ТОВ ''Аль-Фа'', ТОВ ''Аккорд-Агро'', ПП ''Сіріус-Прайм'', ПП ''Інбудтраст'' не мали реального змісту. При цьому суд виходив з того, що позивач не надав витребувані судом документи, на підставі яких він задекларував суми валових витрат (витрат), які контролюючий орган виключив з податкового обліку як не підтверджені. Довід позивача, що реальність господарських операцій встановлена судами в судових рішеннях у справах №826/3577/13-а, №826/4101/13-а, №826/8077/13-а, №826/9956/13-а, №826/16582/13-а, №826/18925/14, суд першої інстанції відхилив, зазначивши, що цей довід стосується правової оцінки судом обставин у справі, яка в силу частини сьомої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) не є обов`язковою для суду, який розглядає іншу справу.  Суд послався на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.10.2014 у справі №405/8916/14-к, яким громадянина ОСОБА_1 визнано винним, зокрема, у створенні фіктивного підприємства ПП''Інбудтраст'' для використання у злочинній діяльності, вказавши, що статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 04.09.2019 судове рішення першої інстанції скасував та прийняв нове, яким позов ТОВ''Кернел-Трейд'' задовольнив: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 02.12.2013 №0000594050, №0000604050.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що реальність господарських операцій між позивачем та зазначеними вище постачальниками встановлена в судових рішеннях у справах №826/3577/13-а, №826/4101/13-а, №826/8077/13-а, №826/9956/13-а, №826/16582/13-а, №826/18925/14 і відповідно до частини четвертої статті 78  КАС не підлягає доказуванню у цій справі. Стосовно вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.10.2014 у справі №405/8916/14-к апеляційний суд зазначив, що це не спростовує фактичне здійснення господарської операції між позивачем та ПП''Інбудтраст'', оскільки вироком визнано винним громадянина ОСОБА_1 , тоді як посадовою особою вказаного підприємства був громадянин ОСОБА_2 .
Офіс подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного встановлення обставин у справі та вирішення спору, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
На обґрунтування касаційної скарги відповідач наводить узагальнену інформацію щодо кожного контрагента позивача, за операціями з якими Товариство збільшило суми валових витрат (витрат), а саме: контрагенти не мають матеріально-технічних та трудових ресурсів, які об`єктивно необхідні для здійснення як господарської діяльності в цілому, так і для здійснення операцій з постачання товару в обсягах, задекларованих позивачем; за місцем реєстрації відсутні; фігурують в кримінальних провадженнях, а їх керівники (засновники) заперечують свою участь у їх створенні, державній реєстрації та/або діяльності, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів; засновник ПП ''Інбудтраст'' ОСОБА_1 засуджений  за частиною 3 статті 27, частиною 3 статті 28, частиною 2 статті 205, частинами 3, 4 статті 358, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України; свідоцтва платника податку на додану вартість, видане цим контрагентам, анульовані; вони, починаючи з 2011 -2012 років не подають податкову та фінансову звітність, податкові зобов`язання не декларують. Офіс зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно не взяв до уваги, що позивач належними та допустимими доказами не спростував наданих відповідачем  доказів, що свідчать про безтоварний характер операцій, за якими позивач збільшив суми валових витрат, неправильно встановив обставини у справі та дійшов помилкового висновку, задовольнивши позов.
Відповідно до частини першої статті 52 КАС суд ухвалою від 23.12.2019 здійснив заміну відповідача - Офісу великих платників податків ДФС на правонаступника - Офіс великих платників податків ДПС згідно з постановою Кабінету Міністрів України ''Про утворення територіальних органів ДПС'' від 19.06.2019 №537.
У судовому засіданні суду касаційної інстанції представник відповідача підтримав касаційну скаргу, а представник позивача заперечував проти задоволення касаційної скарги, вважаючи наведені в скарзі доводи необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи.
Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи, обґрунтування заперечень на касаційну скаргу, правильність застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Суди попередніх інстанцій встановили, що Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центральним офісом з обслуговування великих платників проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ ``Кернел-Трейд`` з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ПП ``Трейд-Інвест-Агро``, ПП ``Форвард-Л``, ФГ ``Ялинівське``, ТОВ ``Рост-Інвест-Агро``, Українсько-Російська фірма ``Ю.К.А.С.`` - ТОВ, ПП ``Продекс``, ТОВ ``Ольвія``, ТОВ ``Дельта-В. В.В.``, ТОВ ``Дельфа-М``, ПП ``Дельта-Постач``, ТОВ ``Айсберг Пром``, ТОВ ``Кіровограднафтопостач-Ч``, ТОВ ``Виробниче об`єднання ``ЕКО``, ФГ ``Западне``, СФГ ``Слобідське``, ТОВ ``Ювекс-Імпорт``, ТОВ ``Агролідер-2009``, ТОВ ``Аль-Фа``, ТОВ ``Аккорд-Агро``, ПП ``Сіріус-Прайм``, ПП ``Інбудтраст`` за період з 01.07.2010 по 31.12.2012.
За результатами перевірки складено акт від 19.11.2013 №1393/40-50/31454383, згідно з висновками в якому Товариство порушило  вимоги пункту 5.1, підпункту 5.2.1, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5, підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4, підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 Закону України ''Про оподаткування прибутку підприємства'', пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (далі - ПК) та завищило валові витрати в податковому обліку з податку на прибуток за період з 01.07.2010 по 31.12.2012 на загальну суму 462' 673' 851,00 грн та від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на  72' 140' 671,00 грн.
02.12.2013 на підставі зазначеного акта прийняті податкові повідомлення-рішення №0000594050 про визначення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальному розмірі 123' 134' 005,50 грн, в тому числі: за основним платежем - 82' 089' 337,00 грн, штрафні (фінансові) санкції - 41' 044' 668,50 грн, та №0000604050 про  зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 7' 214' 671,00 грн.
Висновок контролюючого органу про порушення ТОВ ''Кернел-Трейд'' правил податкового обліку обґрунтований посиланням на те, що господарські операції з придбання товарів (сільськогосподарська продукція - зернові) у ПП ``Трейд-Інвест-Агро``, ПП ``Форвард-Л``, ФГ ``Ялинівське``, ТОВ ``Рост-Інвест-Агро``, Українсько-Російська фірма ``Ю.К.А.С.`` - ТОВ, ПП ``Продекс``, ТОВ ``Ольвія``, ТОВ ``Дельта-В. В.В .``, ТОВ ``Дельфа-М``, ПП ``Дельта-Постач``, ТОВ ``Айсберг Пром``, ТОВ ``Кіровограднафтопостач-Ч``, ТОВ ``Виробниче об`єднання ``ЕКО``, ФГ ``Западне``, СФГ ``Слобідське``, ТОВ ``Ювекс-Імпорт``, ТОВ ``Агролідер-2009``, ТОВ ``Аль-Фа``, ТОВ ``Аккорд-Агро``, ПП ``Сіріус-Прайм``, ПП ``Інбудтраст`` фактично не відбулися, зважаючи на їх безтоварність, відтак, у Товариства не було правових підстав для формування валових витрат за цими операціями.
Як на підставу висновку про безтоварність операцій із зазначеними контрагентами-постачальниками в акті перевірки зроблено посилання на інформацію, отриману за результатами заходів податкового контролю, відповідно до якої зазначені контрагенти не мають матеріально-технічних та трудових ресурсів, які об`єктивно необхідні для здійснення як господарської діяльності; фігурують в кримінальних провадження, порушених за фактом фіктивного підприємництва; за місцем реєстрації відсутні; не декларують або не виконують свої податкові зобов`язання; їх керівники (засновники) заперечують свою участь у їх створенні та діяльності, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України ''Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні'' від 16.07.1999 №996-ХIV (з наступними змінами).
Відповідно до статті 1 Закону №996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону №996-XIV (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - так само) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних  документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга цієї статті).
Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України ''Про оподаткування прибутку підприємств'' (втратив чинність з 01.04.2011, за винятком деяких статей, у зв`язку з набранням чинності Податковим кодексом України)  до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених протягом звітного періоду у зв`язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції і охороною праці.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених відповідними документами.
Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 зазначеного Закону).
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК (в редакції Закону України від 02.12.2010 №2755-VI) не включаються до складу витрат, що враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Витрати, понесені у зв`язку із придбанням товарів (робіт, послуг), належать до категорії витрат, що формують собівартість реалізованих товарів, робіт, послуг і зменшують оподатковуваний дохід платника податку, якщо вони понесені у процесі реальної господарської діяльності та підтверджені належними первинними та іншими документами, обов`язковість оформлення яких для певного виду господарських операцій встановлена нормативно-правовими актами.
Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми), як один із принципів бухгалтерського обліку, закріплений в статті 4 Закону №996-ХIV, відповідає й сутності податкового обліку, який ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.
Надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених правовими нормами, з метою одержання податкова вигоди є підставною для її одержання, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
Про удаваність господарської операції можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг; нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів тощо; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.
Такий висновок щодо оцінки документів, наданих платником податків на підтвердження даних податкового обліку, зробив Верховний Суд України в постанові від 27.03.2012 у адміністративній справі за позовом ПП "Ангара" до ДПІ у Печерському районі м. Києва, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві, за участю прокурора м. Києва про скасування податкового повідомлення-рішення та відшкодування податку на додану вартість. 
Відступу від такої правової позиції Велика Палата Верховного Суду не зробила.
Обов`язковою умовою для визнання документів доказом у адміністративній справі відповідно до вимог статті 75 КАС є їх достовірність. Якщо документи складені від імені суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва, вони не можуть бути підставою бухгалтерського та/чи податкового обліку, оскільки статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках не може надавати встановлені законом податкові вигоди.
Верховний Суд України неодноразово висловлювався щодо такого правозастосування у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 05.03.2012 у справі №21-421а11, від 22.11.2016 у справі №826/11397/14, від 24.05.2016 у справі №21-5332а15, від 14.06.2016 у справі №21-1318а16, від 22.11.2016 у справі №21-2430а16.
Висновок Верховного Суду України полягає у тому, що надання платником податків податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, крім випадку, якщо податковий орган не довів, що відомості, які містяться в документах, є недостовірними. У справі №826/11397/14 Верховний Суд України зазначив, що така обставина як наявність кримінального провадження, зареєстрованого за фактом вчинення злочину, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України, стосовно фіктивності підприємства - контрагента покупця, не могла бути не врахована судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами. Первинні документи, які виписані фіктивним підприємством, не можуть вважатися належно оформленими документами, що підтверджують факт придбання товарів (робіт, послуг). Обставина щодо набрання законної сили вироком суду, яким керівника підприємства визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених частинами першою і другою статті 205 Кримінального кодексу України, підлягає врахуванню адміністративним судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального її підтвердження первинними документами. Це саме стосується і справ, де має місце обставина щодо наявності постанови суду про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вчинила злочин, передбачений статтею 205 Кримінального кодексу України, з нереабілітуючих підстав. 
Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд, зокрема в постановах від 26.02.2020 у справі №826/1308/18, від 28.10.2019 у справі №280/5058/18, від 16.01.2018 у справі № 2а-7075/12/2670, від 28.10.2019 у справі №280/5058/18, від 11.09.2019 у справі №814/1932/17, від 06.05.2020 у справі №640/4687/19.
Обставини, встановлені у вироці Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.10.2014 у справі №405/8916/14-к щодо створення ПП ''Інбудтраст'' із злочинною метою (для створення штучних умов іншим суб`єктам підприємницької діяльності для отримання податкової вигоди та ухилення від оподаткування), в силу норми частини шостої статті 78 КАС є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду.
Суд апеляційної інстанції, однак, в порушення норми частини шостої статті 78 КАС безпідставно відхилив довід відповідача про обов`язковість зазначеного вироку при розгляді цієї справи, не звернувши увагу, що встановлені у вироці обставини щодо фіктивної підприємницької діяльності з використанням ПП ''Інбудтраст'' безпосередньо пов`язані із предметом доказування у цій адміністративній справі, а вирок ухвалено щодо засновника ПП ''Інбудтраст''.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді справи, у якій беруть участь ті самі особи або рособа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду (частина сьома цієї статті).
Суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи підстави для задоволення позову,  вказав, що реальність господарських операцій між позивачем та зазначеними вище контрагентами, встановлена в судових рішеннях, ухвалених у адміністративних справах №826/3577/13-а, №826/4101/13-а, №826/8077/13-а, №826/9956/13-а, №826/16582/13-а, №826/18925/14, в яких предметом спору була правомірність податкових повідомлень-рішень про визначення Товариству грошових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виключенням контролюючим органом  з податкового обліку позивача сум податкового кредиту, сформованого за  тими ж операціями з придбання товару (зернових), за якими позивач збільшив суми валових витрат (витрат). Такий висновок апеляційного суду не відповідає нормам частин четвертої та сьомої статті 78 КАС, оскільки висновок судів у справах №826/3577/13-а, №826/4101/13-а, №826/8077/13-а, №826/9956/13-а, №826/16582/13-а, №826/18925/14 щодо реальності господарських операцій знаходиться в площині правової оцінки встановлених у цих справах обставин. Фактично суд апеляційної інстанцій постановив рішення без встановлення обставин у справі, що є порушенням норм частини четвертої статті 9, частини першої статті 72, частини другої статті 73, статті 90 КАС. 
Відповідно до частин першої - третьої статті 242 КАС рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, постанова суду апеляційної інстанції цим критеріям судового рішення не відповідає.
Згідно з нормами частин першої, третьої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
З огляду на те, що в постанові від 04.09.2019 обставини у справі не встановлені, підстав для висновку, що апеляційний перегляд справи був здійснений, немає.
Згідно з пунктом другим частини другої статті 353 КАС ( в редакції, чинній до внесення змін в цю статтю згідно із Законом від 15.01.2020 №460-ІХ, яка підлягає застосуванню при касаційному перегляді цієї справи відповідно до пункту 2 розділу II ''Прикінцеві та перехідні положення'' зазначеного  Закону) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. 
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта цієї статті).
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції не виконав вимоги частини першої статті 308 КАС, не встановив обставин у справі відповідно до предмету доказування, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню до цього суду на новий розгляд.
Керуючись статями 52, 250, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС задовольнити частково.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Є.А. Усенко М.М. Гімон   М.Б. Гусак