УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/1683/20 Головуючий у 1-й інст. Стрілецька О. В. 
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №295/1683/20 за позовом  ОСОБА_1 до громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 05 травня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Стрілецької О.В. в м.Житомирі, 

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність (дії) міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» щодо ненадання йому повної та достовірної інформації на його запит від 24.01.2020, та зобов`язати відповідача надати таку інформацію. Зазначав, що він є член міської громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок», в подальшому громадська організації «Гаражний кооператив «Світанок Авто», громадська організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс», та має гараж №945. 03.02.2020 він звернувся до відповідача з листом, лист датовано 24 січня 2020 року, щодо надання йому інформації та документів, однак відповідачем не було надано повної та достовірної інформації на його запит. Вважає, що відповідач ігнорує його права та не виконує вимоги Законів України «Про інформацію», «Про звернення громадян», «Про кооперацію». 

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 05 травня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову. 

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково не послався на вимоги ст.12 Закону України «Про кооперацію». Відповідачем не надано жодного доказу, відзиву та заперечень проти позову. 

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є членом гаражного кооперативу «Світанок», що підтверджується копією розрахункової книжки №945 члена гаражного кооператива.

03 лютого 2020 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до громадської організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» із запитом від 24.01.2020 про надання інформації, в якому просив: надіслати йому засвідчену довідку про банківські реквізити рахунку громадської організації «ГК «Світанок Плюс» для сплати внесків членів організації; сповістити дату реєстрації громадської організації з міської громадської організації «ГК «Світанок» на громадську організацію «ГК «Світанок Авто», з громадської організації «ГК «Світанок Авто» на громадську організацію «ГК «Світанок Плюс»; сповістити йому прізвища, ім`я та по батькові членів правління з якого та по який час, а саме: під керівництвом ОСОБА_2 , окремо під керівництвом ОСОБА_3 , окремо під керівництвом ОСОБА_4 та під керівництвом ОСОБА_5 .
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Частиною третьою статті 11 Закону України «Про інформацію» визначено, що кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Таким чином, Законом України «Про звернення громадян» передбачено безумовне право особи на одержання інформації на заяву (звернення) від будь-якого суб`єкта звернення незалежно від виду та форми власності, оскільки саме так державою гарантується забезпечення і утвердження прав, свобод та інтересів людини, закріплених Конституцією та чинним законодавством, що є головним обов`язком держави.
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів (ч.1 ст.20 Закону України «Про звернення громадян»).
На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують отримання громадською організацією «Гаражний ІНФОРМАЦІЯ_1 «Світанок ІНФОРМАЦІЯ_2 » запиту ОСОБА_1 про надання інформації від 24 січня 2020 року. 

Крім того, як вбачається з копії фіскального чеку наданого позивачем, громадській організації «Гаражний кооператив «Світанок Плюс» було направлено рекомендований лист 03.02.2020, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом 10.02.2020, тобто не дочикавшись строків для надання відповіді на звернення громадян, визначених ст.20 Закону України «Про звернення громадян», що дає підстави вважати даний позов передчасний. 

Посилання позивача в позовній заяві на Закон України «Про кооперацію» не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 звертався із запитом до відповідача який має організаційно-правову форму – громадська організація, та не являється кооперативом. 

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. 

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.          
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 05 травня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий 

Судді