ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 серпня 2020 року           справа №233/1713/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Арабей Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 травня 2020 року (повне судове рішення складено 19 травня 2020 року в м. Костянтинівці) у справі № 233/1713/20 (суддя в І інстанції Каліуш О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Малярова Станіслава Олексійовича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, 
                                               
                                                    УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову поліцейського Малярова Станіслава Олексійовича серія ЕАК № 2287346 від 24.03.2020, якою його було притягнуто до адміністративної відповідності за ч.1 ст. 122 КУпАП.
В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що 24 березня 2020 року в 02.25 відповідачем було винесено постанову ЕАК № 2287346 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Відповідно до змісту постанови, він керував транспортним засобом, який перевозив вантаж, а саме металобрухт, який створював шум, підіймав пил, та був ненадійно закріплений, чим створював небезпеку для інших часників дорожнього руху, чим він порушив п. 22 ПДР- порушення правил перевезення вантажів. До постанови він додав письмові пояснення, в яких зазначив, що вантаж був надійно складений та ніякого пилу та шуму не підіймав. Вантаж він перевозив з м. Дружківки Донецької області у м. Каменське Дніпропетровської області і вже проїхав 190 км.
Цю постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що відповідач:
- незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи;
- позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП;
- порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278-279 КУпАП.
Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 травня 2020 року позов задоволено.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2287346 від 24 березня 2020 року, винесену інспектором лейтенантом поліції 2-го батальйону 1 роти Маляровим Станіславом Олексійовичем, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито.
Не погодившись з таким судовим рішенням, третя особа подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач допустив порушення ПДР України, що зафіксовано спостереженням Поліцейського.
Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Постановою серії ЕАК № 2287346 від 24 березня 2020 року у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255,00 грн (а.с.8).
Як убачається із оскаржуваної постанови, 24 березня 2020 року о 02 годині 15 хвилин ОСОБА_1 керував авто RENAUT MAGNUM 480, держномер НОМЕР_1 з причепом, держномер НОМЕР_2 , перевозив вантаж, а саме металобрухт який створював шум, підіймав пил, та був ненадійно закріплений, чим створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху, тим самим порушив п. 22 ПДР порушення правил перевезення вантажів.
Даючи оцінку оскаржуваній постанові, суд прийшов до таких висновків.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів),частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення правил перевезення вантажів.
Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.
За приписами ч.2 наведеної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4 ст. 258 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.3).
Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2).
Згідно з ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач перевозив вантаж, а саме металобрухт, який створював шум, підіймав пил, та був ненадійно закріплений, чим створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху.
Судом переглянуто відеозапис подій, зафіксованих 24.03.2020 за допомогою нагрудної камери відповідача, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на диск (а.с. 30).
За результатами перегляду відеозапису вбачається фрагмент розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення відносно позивача. Саме правопорушення на відеозапису не зафіксоване.
Тобто, з наданого відеозапису не вбачається факт перевезення позивачем вантажу, а саме металобрухту, який створював шум, підіймав пил та був ненадійно закріплений, чим створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, всупереч вище зазначеному, відповідач встановлений обов`язок довести правомірність свого рішення, як таке що відповідає вимогам ст.2 КАС України не виконав.
Відповідач не надав суду жодного належного доказу, який достовірно підтверджує обставини порушення позивачем 24.03.2020 ПДР України, а саме, що автомобіль позивача, який перевозив вантаж, який створював шум, підіймав пил, та був ненадійно закріплений, чим створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху.
  Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.
Крім того, в оскаржуваній постанові відповідачем зазначено, що позивач порушив п. 22 ПДР.
Проте, п. 22 ПДР України містить п`ять підпунктів, порушення кожного з яких може утворювати самостійний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.
Отже, зазначене свідчить, що оскаржувана постанова не містить посилання на нормативно-правовий акт, який порушено діями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, встановивши відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2287346 від 24.03.2020 відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України – залишити без задоволення.
Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 травня 2020 року у справі № 233/1713/20 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 20 серпня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            Т. Г. Арабей  
                                                                                                                                                                                                                                                  Т. Г. Гаврищук