ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" червня 2020 р.                                                Справа №914/3703/15

м.Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого – судді                    Матущака О.І.
суддів                    Бойко С.М.
                    Якімець Г.Г.                                                  

за участю представників учасників у справі від:
позивача:  Абісов А.В.  -  адвокат; 
відповідача:  не з`явився;      
приватного виконавця:  Пилипчук В.Г. – особисто;
третьої особи:  не з`явилася      

розглянувши апеляційну скаргу          Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз”, м. Львів          
на ухвалу          Господарського суду Львівської області від 09.01.2020 (суддя Артимович В.М., повний текст ухвали 11.01.2020)
          на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця Пилипчука В.Г.
у справі          №914/3703/15
за позовом                                                   Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м. Київ
до відповідача:                                        Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Львівгаз”, м.Львів
за участю третьої особи, яка не заявляє 
самостійних вимог на 
предмет спору на стороні позивача:           Публічного акціонерного товариства “Укртрансгаз”, м. Київ
про                                                             стягнення 41 259 181, 96 грн, з яких: 14 368 409, 20грн основний борг, 14 104 866, 31 грн пеня, 2 245 849, 92 грн 3% річних, 10 540 056, 53 грн інфляційні втрати;
та за зустрічним позовом                               Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Львівгаз”, м.Львів
до відповідача:                                        Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м. Київ
про                                                             стягнення 193 220 539, 37 грн.

ВСТАНОВИВ:
Суть  спору.
Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» подано на розгляд суду скаргу на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця Пилипчука В.Г. та просить визнати неправомірними дії приватного виконавця Пилипчука В.Г. щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 60622765, накладення арешту на рахунки Товариства та стягнення з боржника основної винагороди, визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця Пилипчука В.Г. щодо незакінчення виконавчого провадження ВП № 60622765 згідно заяви АТ «Львівгаз» від 15.11.2019, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 60622765 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області справі № 914/3703/15 від 14.11.2019, скасувати постанову про накладення арешту на рахунки АТ «Львівгаз»  в процесі виконавчого провадження № 60622765 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області справі № 914/3703/15 від 14.11.2019, скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди в процесі виконавчого провадження №60622765 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області у справі № 914/3703/15 від 14.11.2019.
В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що 15.11.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пилипчуком В. Г. відкрито виконавче провадження ВП №60622765 про примусове стягнення з АТ  «Львівгаз»  (боржник) на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» заборгованості в сумі 28 387 571,15 грн згідно наказу Господарського суду Львівської області справі № 914/3703/15 від 14.11.2019 та накладено арешт на рахунки Товариства. Скаржник вказує, що у приватного виконавця Пилипчука В.Г. не було правових підстав для відкриття виконавчого провадження ВП №60622765, накладення арешту на рахунки Товариства та стягнення основної винагороди у даному виконавчому провадженні, оскільки місце виконання рішення на яке було видано судовий наказ, виходить за межі його виконавчого округу. Скаржник стверджує, що місцезнаходженням АТ «Львівгаз» є Львівська обл., місто Львів, вул. Золота, буд. 42, дана інформація міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та є загальнодоступною. Разом із тим, як вбачається із Єдиного реєстру приватних виконавців України виконавчим округом приватного виконавця Пилипчука В.Г. є м. Київ. Скаржник наголошує, що приватний виконавець Пилипчук В.Г. своїми діями порушив вимоги ч.ч. 1, 2  ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того скаржник зазначає, що 15.11.2019 АТ «Львівгаз» надіслало на офіційну електронну адресу приватного виконавця Пилипчука В.Г. заяву про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з погашенням в повному обсязі заборгованості АТ «Львівгаз» перед АТ «НАК «Нафтогаз України» згідно постанови Вищого господарського суду України від 09.11.2017, з урахуванням ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.09.2019, у справі № 914/3703/15.
На підтвердження факту погашення в повному обсязі заборгованості до вищевказаної заяви було долучено заяву АТ «Львівгаз» від 15.11.2019 № 790007.2-Сл-11801-1119 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, якою АТ «Львівгаз» повідомило АТ «НАК «Нафтогаз України» про припинення зобов`язання АТ «Львівгаз» щодо  сплати заборгованості на суму 23 815  180,41 грн на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог; платіжне доручення № 13590 від 15.11.2019 про сплату АТ «Львівгаз»  на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» грошових коштів в сумі 2 500 797,69 грн, з призначенням платежу: оплата заборгованості за постановою ВГСУ від 09.11.2017, з урахуванням ухвали Верховного Суду від 09.09.2019, у справі №914/3703/15.
Крім цього, скаржник вказує, що вищезазначену заяву від 16.11.2019 про закінчення виконавчого провадження АТ «Львівгаз» надіслало на поштову адресу приватного виконавця Пилипчука В.Г, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 16.11.2019 та квитанцією про поштове відправлення № 7905201296011.
Проте, як стверджує скаржник, приватний виконавець Пилипчук В.Г. в день отримання вищезазначеної заяви виконавче провадження не закінчив, чим, на думку скаржника, порушив вимоги п. 9 ч. 1 ст. 39 та  ч. 2  ст. 39 Закону України  Про виконавче провадження.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.01.2020 відмовлено у задоволенні скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця Пилипчука В.Г. у справі № 914/3703/15.
Ухвала суду мотивована тим, що якщо місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідний виконавчий документ та відкрити виконавче провадження з його виконання. 
Крім цього, ухвала суду мотивована тим, що спір про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог підлягає вирішенню в окремому провадженні, а не під час розгляду скарги на дії (бездіяльність) приватного виконавця.
Накладення арешту на грошові кошти боржника та стягнення винагороди здійснені на підставі Закону України «Про виконавче провадження».
Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи. 
АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця Пилипчука В.Г. У своїй апеляційній скарзі скаржник покликається на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального та процесуального права. Так, апелянт стверджує, що приватний виконавець Пилипчук В.Г. своїми діями порушив вимоги ч.ч. 1, 2  ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчі дії здійснюються виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцем знаходження його майна. Враховуючи те, що місцезнаходженням АТ «Львівгаз» є Львівська обл., місто Львів, вул. Золота, буд. 42, місце виконання рішення, на яке було видано судовий наказ, виходить за межі його виконавчого округу. Крім цього, скаржник зазначає, що на момент відкриття виконавчого провадження приватний виконавець не міг знати про наявність у боржника коштів на банківських рахунках у м. Києві, оскільки ця інформація є конфіденційною і охороняється банківською таємницею. Окрім цього, скаржник зазначає, що неправомірною є бездіяльність приватного виконавця у зв`язку з незакінченням виконавчого провадження на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог. 
ПАТ НАК «Нафтогаз» подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що оскільки грошові кошти є різновидом майна та в даному випадку місцезнаходженням такого майна є м. Київ, оскільки кошти перебувають на рахунках, відкритих у банківських установах, місцезнаходження яких м. Київ, в силу ч. 2  ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець має право прийняти до виконання відповідний виконавчий документ та відкрити виконавче провадження з його виконання. Крім цього, ПАТ НАК «Нафтогаз» зазначає, що суд першої інстанції правомірно вказав, що нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку чи права приватного виконавця приймати процесуальне рішення на підставі поданої АТ «Львівгаз» заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Одночасно зазначає, що спір про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог підлягає вирішенню в окремому провадженні, а не під час розгляду скарги на дії (бездіяльність) приватного виконавця. 
Приватним виконавцем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін,  а апеляційну скаргу без задоволення. У своїх запереченнях покликається на те, що з огляду на судову практику, вказану ним, якщо місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідний виконавчий документ та відкрити виконавче провадження з його виконання. Окрім цього, виконавець зазначає, що відсутні передбачені Законом України «Про виконавче провадження» підстави для закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 14.11.2019 у цій справі на підставі заяви АТ «Львівгаз» від 15.11.2019 про закінчення виконавчого провадження. 
У відповіді на додаткові пояснення скаржника ПАТ НАК «Нафтогаз» вказує на те, що незважаючи на відсутність  законодавчого обов`язку у приватного виконавця встановлювати  наявність коштів на рахунках боржника на момент відкриття виконавчого провадження, в даній справі приватний виконавець був обізнаний про наявність (коштів) майна на рахунках боржника у банківських установах міст Києва. 
Додаткові пояснення на апеляційну скаргу б/н від 20.05.2020 та додаткові пояснення б/н від 23.06.2020, подані АТ «Львівгаз», відповідь на додаткові пояснення №39/3-142 від 23.06.2020, відповідь на додаткові пояснення №39/3-143 від 24.06.2020, подані ПАТ НАК «Нафтогаз», а також відповідь на додаткові пояснення від 23.06.2020 суд залишає без розгляду на підставі ч.2 ст.207 ГПК України як такі, що без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні. 
Інших клопотань, заяв в порядку  ст.207 ГПК України  сторонами заявлено не було.
Представник скаржника в судове засідання не з`явився. 
В судовому засіданні представниками сторін викладено заперечення по суті апеляційної скарги. 
Фактичні обставини справи.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, АТ  НАК  «Нафтогаз України»  звернулося до приватного виконавця  виконавчого округу міста Києва Пилипчука В.Г. із заявою від 15.11.2019 № 39/3-565-19 про примусове виконання рішення та відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу Господарського суду Львівської області у справі № 914/3703/15 від 14.11.2019.
15.11.2019 приватним виконавцем  виконавчого округу міста Києва Пилипчуком В.Г. на підставі вищезазначеної заяви винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60622765 з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 14.11.2019 у справі № 914/3703/15, який виданий на виконання постанови Вищого господарського суду України від 09.11.2017 у справі № 914/3703/15 з врахуванням ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.09.2019 про стягнення з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 13 166 073,65 грн пені, 2 042 031,08 грн 3% річних та 10 540 056,53 грн інфляційних втрат та 177 640,40 грн судового збору за розгляд первісного позову.
15.11.2019 приватним виконавцем Пилипчуком В.Г. в межах виконавчого провадження № 60622765 винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 2 580 668,28 грн.
Цього ж дня, АТ Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» подано заяву приватному виконавцю про закінчення виконавчого провадження на підставі заяви від 15.11.2019 № 790007.2-Сл-11801-1119 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, якою АТ «Львівгаз» повідомило АТ «НАК «Нафтогаз України» про припинення зобов`язання АТ Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» щодо  сплати заборгованості на суму 23 815  180,41 грн. 
Як підтверджується матеріалами справи, 21.11.2019 приватним виконавцем Пилипчуком В.Г. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 60622765 у зв`язку з фактичним виконанням рішення в повному обсязі, керуючись п. 9 ч. 1  ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Між сторонами виникли правовідносини щодо наявності підстав для задоволення скарги на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця Пилипчука В.Г.
Оцінка суду.
Відповідно до  статті 339 Господарського процесуального кодексу України  сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього  Кодексу, порушено їхні права.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Згідно з положеннями пункту 6 розділу І. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої  наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012  № 512/5  (далі - Інструкція), під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За таких обставин та на підставі заяви АТ «НАК «Нафтогаз» приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження по виконанню наказу Господарського суду Львівської області у справі № 914/3703/15 від 14.11.2019.
Відповідно до ст.13, 18 згаданого Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Приписами ч. 5 ст.26 вищезазначеного Закону встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати  декларацію про доходи  та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Відповідно до ч. 2  ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження»  передбачає, що одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Відповідно до ч. 7  ст.26, ч.ч.1-3, 5 ст.56 вказаного Закону у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному  статтею 56 цього Закону.
Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Відповідно до ч. 3  ст. 45, ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»  основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.  
Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Відповідно до  ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»  за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.  Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
З огляду на викладені норми законодавства та враховуючи подану заяву АТ «Львівгаз», приватним виконавцем 15.11.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60622765 з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 14.11.2019 у справі № 914/3703/15, а також в межах виконавчого провадження № 60622765 винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 2 580 668,28 грн.
Щодо тверджень скаржника  про те, що місце виконання рішення, на яке було видано судовий наказ, виходить за межі його виконавчого округу, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Згідно з ч. 3 та ч. 7  ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»  у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в заяві про примусове виконання рішення у справі № 914/3703/15, стягувачем обґрунтовані підстави звернення до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва за місцезнаходженням майна боржника, а саме НАК «Нафтогаз України» зазначено, що боржник має рахунки у банківських установах, які знаходяться у місті Києві, а також зазначено на яких рахунках містились кошти.
В розумінні  глави 13 Цивільного кодексу України  грошові кошти є майном. 
Відповідно до  ст. 190 Цивільного кодексу України  передбачено, що майном як особливим 
об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. 
Відтак, враховуючи те, що грошові кошти є різновидом майна та кошти відповідача перебувають на рахунках, відкритих у банківських установах, місцезнаходження яких є м. Київ, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідний виконавчий документ та відкрити виконавче провадження з його виконання. (Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 905/3542/15, від 01.08.2019 у справі № 910/13508/15, від 19.08.2019 у справі № 922/1293/15).
Щодо тверджень скаржника про незакінчення виконавчого провадження у зв`язку з поданою заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, колегія суддів зазначає таке.
Стаття 601 ЦК України  встановлює, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Відповідно до вимог  статті 602 ЦК України  не допускається зарахування зустрічних вимог, зокрема у випадках встановлених договором або законом.
При цьому вимоги, які можуть бути зараховані, мають відповідати таким умовам: 1)  бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному з яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого (меншого) зобов`язання.
Однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виключає проведення зарахування у добровільному порядку (Аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладені, зокрема, від 13.11.2018 у справі № 914/163/14, від 02.04.2019 у справі № 918/539/18).
Як зазначає АТ «НАК Нафтогаз України», у НАК «Нафтогаз України»  відсутні зобов`язання перед АТ «Львівгаз» в сумі 23 815 180.41 грн згідно з постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2017 у справі № 914/3703/15 та згідно з постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у справі № 910/11396/15, про які зазначає АТ «Львівгаз» у заяві від 15.11.2019, так як вказані зобов`язання НАК «Нафтогаз України» перед АТ «Львівгаз» в сумі 23 815 180,41 грн, припинені на підставі заяви НАК «Нафтогаз України» від 24.07.2019 № 39-4717/1.17-19 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог. 
При цьому, як підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду міста Києва, від 02.12.2019 у справі № 910/10471/19 відмовлено у задоволенні позовної заяви АТ «Львівгаз» про визнання недійсним одностороннього правочину НАК «Нафтогаз України» від 24.07.2019 № 39-4717/1.17-19. 
На момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 залишено без змін вищезазначене рішення суду.
Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження,  приватний виконавець, отримавши 19.11.2019 заяву АТ «Львівгаз» про закінчення виконавчого провадження, в той же день звернувся до НАК «Нафтогаз України» з запитом приватного виконавця від 19.11.2019 № 559, в якому просив спростувати або підтвердити факт погашення заборгованості у ВП № 60622765, шляхом проведення заяви № 790007.2-Сл-11801-1119 про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 23 815 180,41 грн. 
В свою чергу, НАК «Нафтогаз України» надала приватному виконавцю відповідь від 19.11.2019, в якій роз`яснила, що НАК «Нафтогаз України» не визнає заяви про зарахування АТ «Львівгаз» від 15.11.19 № 790007.2-Сл-11801-1119, як такої, що породжує для компанії будь-яких прав чи обов`язків.
Нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку чи права приватного виконавця приймати процесуальне рішення на підставі поданої АТ «Львівгаз» заяви про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог.
Суд вважає за необхідне зазначити, що спір про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог підлягає вирішенню в окремому провадженні, а не під час розгляду скарги на дії (бездіяльність) приватного виконавця. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №  3/5014/661/2012).
За викладених обставин, апеляційний господарський суд вважає правомірною позицію місцевого господарського суду про те, що на момент розгляду скарги заявником не доведено належними та допустимими доказами порушення приватним виконавцем  Пилипчуком В.Г. порядку вчинення виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження»  та Інструкцією з організації примусового виконання рішення, затвердженої  наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 у межах виконавчого провадження № 60622765. 
А отже, скарга АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця Пилипчука В.Г. не підлягає до задоволення.
Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.
Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України, 

Західний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 09.01.2020 у справі № 914/3703/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз”, м. Львів - без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до  Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути  до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02.07.2020

Головуючий суддя                                                                      О.І. Матущак

Судді                                                                                          С.М. Бойко

                                                                                                    Г.Г.Якімець