ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 р.	Справа № 520/4372/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 27.04.20 року по справі № 520/4372/2020
за позовом                     ОСОБА_1  
до                    Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                            
про скасування рішення ,зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач), в якому просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області  здійснити перерахунок (збільшення)  та виплату йому пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» шляхом розрахунку відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 1 процент заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 процентів цього заробітку починаючи з 01.03.2020 року і в подальшому, виплатити недоотриманий розмір пенсії починаючи з вказаної дати і скасувати рішення відповідача від 05.03.2020 року №161321.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває на обліку відповідача та отримує пенсію, як особа віднесена до 2-ої категорії громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, а тому на думку позивача відповідно до п. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідач повинен здійснити збільшення пенсії позивача, враховуючи п. 1 ст. 27 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на 1 процент заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 процентів цього заробітку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 вказаний позов задоволено частково. Скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.03.2020 року № 161321, яке складено відносно ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області  здійснити перерахунок (збільшення)  та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» шляхом розрахунку відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 1 процент заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 процентів цього заробітку починаючи з 01.03.2020 року. У задоволенні решти позову - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та на невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що відсутні підстави для перерахунку пенсії відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (шляхом розрахунку відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1988 р. 2-ї категорії серії НОМЕР_1 .
Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 03.03.2020 року про перерахунок  (збільшення) та виплату пенсії відповідно до вимог ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням п. 1 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням відповідача від 05.03.2020 року № 161321 позивачу відмовлено в зазначеному з посиланням на те, що, на думку відповідача, оскільки позивачу призначено пенсію на підставі ч.1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», її перерахунок може проводитись за правилами цього Закону, а положення п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в даному випадку застосуванню не підлягають.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваного рішення.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема,  Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення"  та  Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до ч. 1  ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - 8 років; які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році - 5 років.
Згідно із ч. 2  ст. 56 Закону України 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"  (в редакції чинній до 11.10.2017), право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.
Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", який набув чинності з 11.10.2017, до ч. 2  ст. 56 Закону №796-ХІІ  внесено зміни, згідно з якими право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої  статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до ч. 2  ст. 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"  (далі - Закон № 1058-IV), за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим  Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим  Законом, - відповідно до цього  Закону.
Частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених  законом  для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим  Законом  до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою  статті 42 цього Закону.
Тобто, правове регулювання спірних правовідносин змінилось, і у зв`язку зі змінами внесеними в  Закон №796-ХІІ  та пов`язує право особи на збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений ч. 2  ст. 56 цього Закону, з призначенням пенсії на умовах, визначених ч. 2  ст. 27 Закону № 1058-IV.
Враховуючи вказане вище, оскільки позивач не виявив бажання перейти на пенсію за віком на умовах ч. 2  ст. 27 Закону №1058-IV, а залишився на пенсії за віком на умовах ч. 1  ст. 27 Закону № 1058-IV, відповідач у зв`язку із зміною правового регулювання спірних правовідносин правомірно відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії, передбаченого положеннями ч. 2  ст. 56 Закону №796-ХІІ.
Зазначене кореспондується із висновком Європейського Суду у справі "Великода проти України", в якому суд дійшов висновку, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому. Суд у цьому рішенні констатував, що подальша дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, були внесені зміни.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.10.2019 року у справі справа № 809/627/18.
Враховуючи вказане вище, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції  про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції  помилково дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 05.03.2020 року № 161321 та зобов`язання відповідача  здійснити перерахунок (збільшення)  та виплату пенсії позивача відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» шляхом розрахунку відповідно до п. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 1 процент заробітку, який був розрахований при визначенні розміру пенсії, за кожний рік роботи понад 20 років стажу, але не вище 75 процентів цього заробітку починаючи з 01.03.2020 року.
За таких обставин, суд доходить висновку про те, що рішення відповідача є законним та обґрунтованим, не порушує прав та інтересів позивача, а відтак не підлягає скасуванню, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст.  315, п. 4  ч. 1 ст.  317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у  відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм  матеріального права.
З огляду на вищезазначене та враховуючи положення  ст. 317 КАС України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 311, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 року по справі № 520/4372/2020 скасувати.
Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова