Справа № 127/17924/15-ц
Провадження № 22-ц/801/1497/2020
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року	Справа № 127/17924/15-ц	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),
суддів: Копаничук С.Г., Шемети Т.М.,
з участю секретаря судового засідання: Богацької О.М.,

учасники справи:
позивач: Управління Служби безпеки України у Вінницькій області,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2020 року, постановлену у складі судді Венгрин О.О., в залі суду,

встановив:

У березні 2020 року Управління Служби безпеки України у Вінницькій області звернулося в суд із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання щодо боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в частині виселення у цивільній справі №127/17924/15-ц за позовом Управління Служби безпеки України у Вінницькій області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та виселення.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2020 року поновлено строк пред`явлення виконавчих листів №127/17924/15-ц до виконання в частині виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла у цивільній справі №127/17924/15-ц за позовом Управління Служби безпеки України у Вінницькій області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та виселення.
Поновлюючи строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку із тривалим зупиненням виконання рішення суду, стягувач був позбавлений можливості пред`явити виконавчий лист до виконання у трирічний строк з моменту ухвалення відповідного рішення.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги у яких вказали, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. В апеляційних скаргах зазначили, що підстави на які посилається заявник не є поважними, оскільки рішення Вінницького міського суду від 20 січня 2016 року набуло законної силу 29 лютого 2016 року, тобто з наступного дня позивач мав можливість звернутися до суду першої інстанції з метою отримання виконавчих листів та пред`явити їх до виконання. 
Також в апеляційних скаргах зазначено, що після залишення постановою Верхового суду від 12 грудня 2018 року рішення попередніх інстанцій без змін, позивач по справі не вчиняв будь яких дій щоб реалізувати своє право на отримання виконавчого листа і пред`явлення його до виконання протягом тривалого часу, а тому у поновленні строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання слід відмовити.
У поданих апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 просять ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2020 року скасувати та прийняти нову, якою заяву Управління Служби безпеки України у Вінницькій області про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, залишити без задоволення.
03 серпня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшли відзиви від Управління Служби безпеки України у Вінницькій області на апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у яких заявник вказує на обґрунтованість та законність ухвали суду першої інстанції та безпідставність доводів апеляційних скарг, а тому просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Шиманський В.М., а також представник ОСОБА_3 і ОСОБА_2 адвокат Байдак В.Г. подані апеляційні скарги підтримали з посиланням на викладені в них обставини.
Представник Управління Служби безпеки України у Вінницькій області в судовому засіданні апеляційні скарги не визнав, вказавши на їх безпідставність та законність і обґрунтованість ухвали суду.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.
Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2016 року у справі №127/17924/15-ц, позов Управління СБ України у Вінницькій області задоволено частково та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_2 , укладений 06 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .. В решті позову відмовлено. (а.с. 111-112 т. 1)
Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 29 лютого 2016 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2016 року в частині відмови у задоволенні вимог про виселення скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з квартири по АДРЕСА_2 без надання іншого житла. В решті рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2016 року залишено без змін. (а.с. 188-190 т. 1)
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 лютого 2016 року в частині виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 215 т. 1)
Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2016 року в частині, залишеній без змін апеляційною інстанцією, та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 лютого 2016 року залишено без змін, поновлено виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 лютого 2016 року в частині виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 235-238 т. 1)
Копія постанови Верховного Суду від 12 грудня 2018 року направлена учасникам процесу 03 липня 2019 року, отримана Управлінням СБ України у Вінницькій області 09 липня 2019 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції. (а.с. 9 т. 2).
Вінницьким міським судом Вінницької області 16 серпня 2019 року видано виконавчі листи про виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири по АДРЕСА_2 без надання іншого житла. Строк пред`явлення до виконання виконавчих листів - 3 роки з дня набрання рішенням суду законної сили (а.с. 11, 12 т. 2).
У пункті 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Згідно змісту ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. 
Стаття 433 ЦПК України визначає, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виходячи з аналізу зазначених норм, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи навпаки, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Частиною 6 статті 12 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2016 року по справі №127/17924/15-ц виконавчі листи було видано 16 серпня 2019 року, з зазначенням, що рішення набрало законної сили 29 лютого 2016 року, строк пред`явлення до виконання 3 роки.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року було відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 лютого 2016 року в частині виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_3 з квартири по АДРЕСА_2 . (а.с. 215 т. 1).
Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2016 року в частині, залишеній без змін апеляційною інстанцією, та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 лютого 2016 року залишено без змін, поновлено виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 лютого 2016 року в частині виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири по АДРЕСА_2 . (а.с. 235-238 т. 1)
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 436 ЦПК України, суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Залишаючи касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду 12 грудня 2018 року, поновив виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 лютого 2016 року в частині виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 . 
Копія постанови Верховного Суду від 12 грудня 2018 року направлена учасникам процесу 03 липня 2019 року, отримана Управлінням СБ України у Вінницькій області 09 липня 2019 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції. (а.с. 9 т. 2).
Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.
Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людину рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду ( пункт 43).
Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущено з поважних причин, а саме у зв`язку із зупиненням виконання рішення судом касаційної інстанції та не своєчасним отриманням рішення суду касаційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги, про те, що заявником у заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання взагалі не наведені причини пропуску такого строку, не заслуговують на уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, також, безпідставними є доводи щодо передчасності подання заяви, оскільки відповідне право заявника передбачене законом.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційні скарги залишені без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.В. Оніщук

Судді: С.Г. Копаничук

                                                                 Т.М. Шемета