ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року місто Херсон
єдиний унікальний номер справи 766/10555/19
номер провадження: 22-ц/819/1044/20
       
       Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий (суддя-доповідач) Базіль Л.В
суддів: Бездрабко В.О.,
Семиженка Г.В.,
секретар Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Прохоренко В.В. в цивільній справі №766/10555/19 за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Вирообниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди
ВСТАНОВИВ:
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, остаточно уточненим у грудня 2019 року до Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона»(далі МКП «ВУВКГ м. Херсона), Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м. Херсоні ради про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10410,00 грн, посилаючись на те, що він є споживачем комунальних послуг з постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , виконавцем яких є МКП «ВУВКГ м. Херсона.
01.11.2016 року йому була призначена субсидія для відшкодування витрат на оплату таких житлово-комунальних послуг, яка в подальшому була скасована, а кошти з рахунків надавачів комунальних послуг повернуті до бюджету, оскільки МКП «ВУВКГ м. Херсона» повідомило управління праці та соціального захисту населення про наявність у нього боргу в сумі 408,62 грн, до якого неправомірно було включено борг попереднього власника квартири в сумі 142,12 грн.
01.10.2018 року він знову звернувся до органів соцзахисту із заявою та документами про призначення субсидії, але субсидія не призначена через те, що МКП «ВУВКГ м. Херсона» вказує наявність у нього боргу.
Позивач вказує, що заборгованість за надання комунальних послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення у загальній сумі 336,42 грн нарахована безпідставно, так як постановою Херсонського апеляційного суду по справі №666/581/16-ц включення МКП ВУВКГ боргу попереднього власника квартири – 142,12 грн в суму боргу визнано незаконним, тому, на його думку, борг повинен складати 194.30 грн.
10.10.2019 року він подав заяву директору МКП ВУВКГ м. Херсона ОСОБА_2 про розпломбування вводу холодної води та одночасного опломбування лічильника та 17.10.2019 року оплатив рахунки за ці послуги.
Однак, 22.10.2019 року контролер МКП ВУВКГ ОСОБА_3 заявила, що вентель вона розпломбує, а лічильник буде опломбовано лише після сплати боргу в сумі 336,42 грн.
На розпломбування лише вводу холодної води він не погодився, оскільки це означає, що оплату за спожиті комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення слід проводити по нормам споживання, а не за показниками лічильника.
Позивач зазначає, що такими протиправними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, до яких його привели наступні обставини: повністю порушено його звичайний спосіб життя, він вимушений витрачати сили, час,кошти на відстоювання своїх прав в суді, опинився в критичному матеріальному становищі, погіршились його побутові умови.
За викладених обставин з посиланням на ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.23 ЦК України ОСОБА_1 просив стягнути на свою користь з відповідача моральну шкоду в розмірі 10410,00 грн.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2020 року за заявою ОСОБА_1 залишено без розгляду позовну вимогу про відшкодування матеріальної та моральної шкоди Управлінням праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м. Херсоні ради.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2020 року стягнуто з міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно- каналізаційного господарства м. Херсона» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн.
Стягнуто з Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» в дохід держави судовий збір в сумі 248,19 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Міське комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» з посиланням на незаконність та необґрунтованість судового рішення в частині задоволених позовних вимог, просило його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В апеляційній скарзі МКП «ВУВКГ міста Херсона» зазначає, що за період з 21.10.2015 року (дата придбання житла) по 20.05.2016 рік у позивача збільшувалась заборгованість по оплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, оскільки ним не здійснювалась оплата за надані послуги, а 20.05.2016 року за його заявою, водопровідний ввід в квартирі було опломбовано у закритому положенні, із зазначеної дати послуги з централізованого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 не надавались, а тому позивач не мав відповідних витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок субсидій, про що було повідомлено органи соціального захисту, інформації про будь-яку заборгованість позивача зазначене повідомлення не містило, що було залишено поза увагою суду першої інстанції.
Вказують на безпідставність та необґрунтованість задоволених вимог щодо стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем вже заявлялась відповідна вимога, із тих самих підстав в межах цивільної справи №666/581/16-ц, суд першої інстанції на це уваги не звернув та повторно вирішив порушене позивачем питання.
Висновки суду першої інстанції щодо відсутності послуг з централізованого водопостачання з вини МКП «ВУВКГ м. Херсона» та відмови відповідача від опломбування лічильника не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Так, суд не звернув уваги на те, що позивач самостійно подав заяву про припинення надання йому послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а опломбування лічильника здійснюється після оплати за послугу з опломбування.
Таким чином на думку апелянта, як у аргументах позивача так і в обґрунтуванні рішення суду першої інстанції відсутні основоположні підстави цивільно-правової відповідальності відповідача, які полягають у наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини підприємства в її заподіянні.
Позивач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , які надаються міським комунальним підприємством «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона», де на споживача відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 (а.с.20).
Згідно листа заступника директора з реалізації послуг МКП «Виробниче управління водопровідно – каналізаційного господарства м. Херсона» від 28.11.2017 року № 15/935 на ім`я начальника управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м. Херсоні ради, за адресою вул. Дорофєєва,12 кв.160 абоненту ОСОБА_1 представником водоканалу 20.05.2016 року було виконано опломбування вводів холодного водопостачання. Нарахування за послуги водопостачання та водовідведення з 20.05.2016 року по теперішній час за вказаною адресою не здійснюється (а.с.19).
Відповідно до акту від 22 жовтня 2019 року, складеного представником МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», контролера ОСОБА_3 в ході обстеження кв. АДРЕСА_2 з питань роз пломбування, пломбування та обстеження за заявою абонента, останній не допустив до роз пломбування раніше опломбованого вентеля у закритому стані та не згоден до роз пломбування вентиля без опломбування водомірного лічильника про причині заборгованості у сумі 336 грн 42 коп.(а.с.26).
ОСОБА_4 звертаючись до суду з вимогою відшкодувати на його користь з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 410,00 гривень, покликався на те, що така шкода завдана йому неправомірно завищеним відповідачем розміром заборгованості, що призвело до скасування субсидії, а також протиправними діями відповідача від 22.10.2019 року щодо безпідставної відмови опломбувати лічильник та спробі примусити його сплатити неіснуючий борг, незважаючи на судове рішення.
Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача 3000,00 гривень моральної шкоди, суд першої інстанції керувався ст.ст.23,1167 ЦК України та виходив з того, що негативні явища в житті позивача, пов`язані з неправомірними діями відповідача, які мали місце з 20 травня 2016 року та тривали протягом більше двох років, оскільки включення боргу за надані послуги з водопостачання попереднього власника квартири призвело до збільшення суми боргу та спричинило подачу позивачем заяви про відключення квартири від водопостачання, а вимога відповідача про проведення опломбування приладу обліку лише за умови сплати боргу призвело до відмови позивача від послуг з водопостачання. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд виходив з вимог розумності і справедливості, врахував тривалість періоду відключення водопостачання, вимушені зміни в житті позивача, необхідність звернення до суду за захистом порушених прав, погіршення стану здоров`я.
Проте суд першої інстанції дійшов таких висновків без повного з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення спору. 
Із матеріалів цивільної справи № 666/581/16-ц направленої Херсонським міським судом Херсонської області на запит апеляційного суду, вбачається що ОСОБА_1 звертався у лютому 2016 року до суду з позовом до МКП «виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» який 17.12.2017 року уточнив та просив суд визнати незаконним борг попереднього власника квартири в сумі 142,12 грн, нарахований борг за нормами споживання в сумі 594,04 грн, стягнути з МКП «ВУВКГ м.Херсона» на його користь сплачені 22.12.2017 року кошти у розмірі 364,00 грн та компенсацію завданої йому моральної шкоди у розмірі 20265,00 грн (а.с.98-100 справи).
Обґрунтовуючи вимоги щодо компенсації моральної шкоди, ОСОБА_1 з посиланням на положення ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.23 ЦК України, зазначав про протиправність дій відповідача пов`язаних з безпідставним нарахуванням йому боргу за комунальні послуги, повідомленням Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м. Херсоні ради про його неіснуючу заборгованість перед МКП «ВУВКГ м. Херсонв» в результаті чого його позбавлено субсидії.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Постановою Херсонського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 23 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо відшкодування моральної шкоди залишено без змін.
Суд першої інстанції зазначене залишив поза увагою, з достатньою повнотою не перевірив доводів відповідача про те, що спір з приводу неправомірного завищення відповідачем розміру заборгованості, що призвело до скасування субсидії призначеної позивачу та завдання позивачу такими діями відповідача моральної шкоди вже вирішувалось судом і з цього питання було прийнято судове рішення, ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили, що відповідно до п.3 ст.255 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі.
Щодо завдання моральної шкоди протиправними діями відповідача від 22.10.2019 року, а саме безпідставної відмови опломбувати лічильник та спробі примусити позивача сплатити неіснуючий борг, незважаючи на судове рішення, колегія суддів зазначає наступне.
У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.
Цивільне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою та вина. Відсутність хоча б одного із зазначених елементів виключає відповідальність за завдання моральної шкоди.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Із наданого відповідачем акту про прийняття вузла розподільного обліку на абонентський облік від 16.12.2019 року, долученого до матеріалів справи під час апеляційного розгляду справи, вбачається, що на підставі заяви споживача проведено огляд і опломбування розподільного обліку питної води за адресою: АДРЕСА_1 , дані щодо повірки або оцінки відповідності засобів вимірювальної техніки зазначено 04.10.2019 року. Акт підписаний споживачем ОСОБА_1 без застережень.
Отже обставин, якими позивач обґрунтовував завдання йому моральної шкоди, а саме щодо безпідставної відмови відповідача від 22.10.2019 року опломбувати лічильник на час ухвалення оскаржуваного рішення перестали існувати у зв`язку з вирішенням цього питання.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди не опломбуванням відповідачем лічильника води у період з 22.10.2019 року по 16.12.2019 рік, не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні позивачем в супереч вимогам ст.81 ЦПК України не доведена.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково (ст.374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є:неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (п.1,2,3 ч.1 ст.376 ЦПК України).
Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишення позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухваленні або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
З огляду на викладене апеляційна скарга міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Херсона» підлягає частковому задоволенню. Рішення суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої діями відповідача у період часу з 22.10.2019 по 16.12.2019 рік та про закриття провадження у справі в іншій частині позовних вимог.
Керуючись ст.ст.367,374,376,377 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2020 року в частині стягнення з Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000,00 гривень скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.
Провадження в частині позовних вимог щодо стягнення з Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої, неправомірно завищеним відповідачем розміру заборгованості, що призвело до скасування субсидії закрити, у зв`язку з розглядом даної вимоги рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року та постановою Херсонського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року у справі 666/581/16-ц.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування з Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м Херсона» моральної шкоди, завданої не опломбуванням відповідачем лічильника води у період з 22.10.2019 року по 16.12.2019 рік відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Головуючий Базіль Л.В.

Судді: Бездрабко В.О.

Семиженко Г.В.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2020 року
Головуючий Базіль Л.В.