ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року		Справа № 345/1392/20 пров. № А/857/8140/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача - Качмара В.Я.,
суддів - Большакової О.О., Мікули О.І.,
при секретарі судового засідання - Пильо І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 9 червня 2020 року (суддя Якимів Р.В., м.Калуш, повний текст виготовлений 10 червня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про скасування постанови про порушення митних правил,-
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Галицької митниці Держмитслужби (далі - Митниця) в якому просила скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 07.04.2020 №0706/20900/20 (далі - Постанова), провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 9 червня 2020 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. 
В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи вказує, що за результатом аналізу документів, надісланих митним органом Чеської Республіки (далі - ЧР), встановлено, що ціна, за яку продано автомобіль позивачу, є вищою за вартість, яка заявлена в митній декларації. Так, згідно отриманих документів транспортний засіб марки «Chevrolet» модель «Captiva», рік випуску - 2011, номер кузова НОМЕР_1 (далі - ТЗ), проданий компанією «AUTOBAZAR PATAKI, s.r.o.» ОСОБА_2 , за ціною 154 545 чеських крон. Різниця митних платежів між сплаченими за митною декларацією UA206010/2018/410656 від 21.09.2018 (далі - МД) та тими, які би мали бути сплачені за умови подання до митного оформлення декларації митних органів ЧР, становить: 22514,79 грн. Таким чином ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії ,спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Крім того твердження позивачки, що в її діях не було прямого умислу на вчинення правопорушення не заслуговує на увагу, оскільки Митним кодексом України (далі - МК) визначено, що порушення митних правили є правопорушенням, яке вчинено як умисно так і з необережності.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.
Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції серед іншого, виходив з того, що самі по собі документи митних органів ЧР не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушенні митних правил та не доводять наявності у її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі, шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 14.09.2018 через пункт пропуску «Краківець-Корчова» ввезено на митну територію України ТЗ через декларанта Приватне підприємство «БРОК-ВЕСТ» (далі - ПП) ОСОБА_3 . 
На підставі договору від 14.09.2018 про надання митно-брокерських послуг подано на митний пост «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДФС електронну МД з поданими до неї документами: рахунок фактура від 13.09.2018 року б/н, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 11.01.2012 № НОМЕР_2 , копія довіреності від 13.09.2018 №ННК166445, як документ, що надає право ОСОБА_1 на придбання на імя ОСОБА_4 , переміщення через митний кордон України вказаного ТЗ.
Відповідно до поданих документів продавцем ТЗ виступав Lukas Hurek,а покупцем - ОСОБА_4 , відповідальною особою за фінансове регулювання є ОСОБА_4 . Заявлена фактурна вартість автомобіля становила 100000 чеських крон, а загальна сума сплачених митних платежів - 69998,92 грн (а.с.9-14, 21-22).
Відповідно до відповіді митних органів ЧР від 01.10.2019 компанією «AUTOBAZAR PATAKI,s.r.o.» здійснено продаж зазначеного автомобіля ОСОБА_2, за який він оплатив кошти та отримав документи, а його вартість становила 154545 чеських крон. Різниця митних платежів становить - 22514,79 грн (41-49).
14.08.2019 інспектором Митниці складено щодо позивачки протокол про порушення митних правил №136/20600/19 (далі - Протокол). В Протоколі зазначено, що позивач під час митного оформлення ТЗ вчинила дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, які підлягали сплаті за митне оформлення товару, тобто заявила в МД неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надала з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості (а.с.7-8).
07.04.2020 виконуючим обов`язки начальника Митниці Цабак В.Я. виніс оскаржувану Постанову, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 67544,37 грн (а.с.7-8). 
Статтею 485 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), встановлено, що заявленя в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Для притягнення до відповідальності за статтею 485 МК необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.
Відповідно до частини першої статті 458 МК порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
За змістом статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно з частиною першою статті 248 МК митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною першою статті 257 МК передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
У частині другій статті 264 МК встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною 3 статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.
З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (частини п`ята, шоста статті 264 МК).
Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК.
З матеріалів справи видно, що під час митного оформлення ТЗ з метою ідентифікації ТЗ та для підтвердження заявленої митної вартості, надано МД, рахунок-фактуру від 13.09.2018 б/н, свідоцтво про реєстрацію ТЗ від 11.01.2012 № НОМЕР_3 від 11.01.2012, копія довіреності від 13.09.2018,  (а.с.31).
Згідно МД вартість ТЗ, розрахована за першим метод «за ціною договору» та становить 100000 чеських крон.
Будь-які докази щодо фальсифікації поданих до митного оформлення в Україні документів, їх недійсності чи недостовірності, в матеріалах справи відсутні.
Підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил стали документи одержані від митних органів ЧР експортна митна декларація від 07.09.2018 MRN №18CZ610000257, рахунок-фактура від 05.09.2018 №BF18190, згідно яких вартість придбання позивачем спірного автомобіля становить 154545 чеських крон.
Між відомостями цієї експортної декларації і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами є відмінності в частині його продавця, а також вартості транспортного засобу.
Разом з тим, експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту ТЗ із Європейського Союзу в ЧР та жодним чином не виключає можливості переходу прав на автомобіль після такого оформлення до інших осіб, в тому числі, до продавця, та в подальшому до ОСОБА_1 зазначеної в поданих до митного оформлення документах.
З МД слідує, що одержувачем товару була позивач особою, відповідальною за фінансове врегулювання - ОСОБА_4 
ОСОБА_1 лише діяла від імені ОСОБА_4 згідно нотаріально посвідченої  довіреності від 13.09.2018, якою останню було уповноважено на вчинення законних дій щодо представництва її інтересів під час придбання автомобіля та здійснення його митного оформлення (а.с.12).
Доказів протиправної змови позивача та ОСОБА_4 на неправомірне зменшення розміру митних платежів при винесені оскаржуваної Постанови та в ході розгляду справи не встановлено.
Митне оформлення транспортного засобу та його декларування здійснював декларант (митний брокер) ПП « ОСОБА_3 ".
Доводи апелянта про отримання від митних органів ЧР копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на території України не доводять протиправних дій позивача і, в той же час, не спростовують факту придбання автомобіля за ціною, яка була вказана при його митному оформленні.
Отже, відповідач, взявши до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи чеських митних органів, не перевірив обставин завершення експорту товару; для усунення сумнівів не вчинив запитів відповідній компанії, яка фігурує відправником товару по чеським документам та документам, поданим до митного оформлення декларантом.
Самі по собі документи митних органів ЧР не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних правил та не доводять наявності у її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару та його відправника.
Також в оскаржуваній Постанові посадова особа митниці жодним чином не обумовила підстав надання переваги в доказовій силі документам ЧР, ніж тим, що подані до митного оформлення на Івано-Франківській митниці ДФС.
Відповідно до частини першої статті 90 КАС суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно приписів частини другої статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції стосовно того, що відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваної Постанови, матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК. За даних обставин в діях позивача відсутня суб`єктивна сторона проступку, передбаченого статтею 485 МК, тобто прямий умисел, а тому відсутні і ознаки цього правопорушення.
Статтею 316 КАС визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги вказаних правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 9 червня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. І. Мікула