Номер провадження: 22-ц/813/2295/20 
Номер справи місцевого суду: 509/2731/18
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.,
за участю секретаря - Бикової К.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.03.2019 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та стягнення компенсації за частку у спільному майні подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

4 липня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя та стягнення компенсації за частку у спільному майні подружжя.
14 лютого 2019 року до позову надано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим в майбутньому виконання рішення суду.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.03.2019 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 було відмовлено.
Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстав для задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову немає, так як позивачем не зазначені ризики, які б перешкоджали в подальшому виконанню судового рішення, тому заява про забезпечення позову не знайшла свого обґрунтування.
Не погоджуючись із ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права ставиться питання про скасування ухвали та постановленням нової з вирішенням питання про задоволення заяви про забезпечення позову.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що предметом спору є квартира   АДРЕСА_2 .
У разі задоволення позову, відповідач одразу стане повноправним власником спірної квартири і матиме змогу відчужити спірну квартиру, що в свою чергу зробить неможливим майбутнє виконання рішення суду.
Апелянт вказує, що забезпечення позову у вигляді арешту квартири надасть гарантію позивачу, що вона отримає компенсацію від відповідача на Ѕ частку квартири, яка їй належить. 
Відзив на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.05.2020 року провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.03.2019 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та стягнення компенсації за частку у спільному майні подружжя було відкрито.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.05.2020 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду.
Розпорядженням № 5900 «Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями» від 22.11.2019 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О. В.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року вказану цивільну справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв, клопотань не надали.
Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.
Рада суддів України рекомендувала у період з 16 березня до закінчення дії карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 р., адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).
Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» з наступними змінами передбачено, що тимчасово, з 17.03.2020 року до закінчення дії карантину зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.
Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.
Між тим, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надійшло.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо розгляду справи по суті, усвідомленість її учасників про розгляд справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначені ризики, які б перешкоджали в подальшому виконанню судового рішення, тому заява про забезпечення позову не знайшла свого обґрунтування.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя.
Предметом спору є квартира   АДРЕСА_2 .
Відповідно до Витягу №114474279 від 19.02.2018 року власником вказаної квартири є позивач - ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язків сторін та рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Проте, в поданій заяві про забезпечення позову не наведено суду істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. 
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач не навів доводів на спростування висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для забезпечення позову.
Також колегія вважає за необхідне зазначити, що в межах заявленої заяви та характеру спірних правовідносин вжиття заходів забезпечення позову є передчасним, оскільки сам факт подання позову не може бути підставою для забезпечення позову.
Порушене право позивача буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.
Таким чином, подане клопотання про вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованим та не підтверджене жодними доказами.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, підстави для її скасування відсутні.
При цьому апеляційний суд зазначає, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у разі наявності належно мотивованих підстав для вчинення відповідних процесуальних дій та подання ним достовірних та достатніх доказів в обґрунтування своїх вимог.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4,  381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.03.2019 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та стягнення компенсації за частку у спільному майні подружжя - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 17 липня 2020 року.
Головуючий:                                                                                О. В. Князюк

Судді:                                                                  А. П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе